ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

29 жовтня 2020 року 	м. Дніпро	справа № 160/8219/19	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Ясенової Т.І. (доповідач),
                               суддів:  Головко О.В., Суховарова А.В.,     
за участю секретаря судового засідання Троянова А.С., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі адміністративну справу за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 березня 2020 року в адміністративній справі за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про скасування рішення про застосування фінансових санкцій, -

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась із адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області (далі - відповідач), в якому позивач просить суд визнати протиправними та скасувати:
- скасувати рішення про застосування фінансових санкцій від 20.02.2019 року № 000065/04-36-40-05/ НОМЕР_1 , яким нараховано штрафну санкцію в розмірі 17 000,00 грн. за роздрібну торгівлю алкогольними напоями без наявності відповідної ліцензії; 17 000,00 грн. за роздрібну торгівлю тютюновими виробами без наявності відповідної ліцензії; 10 000,00 грн. за роздрібну торгівлю алкогольними напоями за цінами нижчими за встановлені мінімальні роздрібні ціни на такі напої.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що за результатами перевірки стану дотримання вимог законодавства під час провадження діяльності, пов`язаної з виробництвом та обігом спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів у ФОП ОСОБА_1 , на підставі акту фактичної перевірки від 08.02.2019 року № 5670/04-36-40-05/ НОМЕР_1 встановлені порушення: ст. 15,18 Закону України від 19.12.95 pоку № 481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами»; Постанови КМУ від 30.10.2008 року № 957 «Про встановлення розміру мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв вітчизняного виробництва». На підставі такої перевірки та встановлених контролюючим органом порушень було винесено оскаржуване рішення. Позивач із спірним рішенням відповідача не погоджується та вважає його протиправними, а тому просить позовні вимоги задовольнити та рішення про застосування фінансових санкцій скасувати.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.04.2020 року у задоволенні позовної заяви в задоволенні адміністративного позову фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 до  Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про скасування рішення про застосування фінансових санкцій - відмовлено.
В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин справи, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначено, що під час розгляду справи судом першої інстанції не було надано оцінку усім доказам, які були надані до суду за для правильного вирішення справи. 
Зазначає, що її було притягнуто за порушення одних і тих самих вимог податкового законодавства як до адміністративної, так і до фінансової відповідальності, що призвело до подвійного притягнення до відповідальності, що суперечить нормам чинного законодавства.
Крім того позивач вказує, що нею були вчинені усі можливі дії за для продовження ліцензії, а тому реалізація повноважень податкового органу не повинна створювати штучних перешкод для здійснення господарської діяльності позивача.
При цьому позивач додатково вказує, що нею було оскаржене спірне рішення в адміністративному порядку до ДФС України, втім позивач також зазначає, що нею не було отримано відповідного рішення за результатами розгляду її скарги, а тому така скарга є задоволеною, а спірне рішення скасованим у відповідності до вимог податкового законодавства.
Також, до суду апеляційної інстанції представником позивача надано додаткові пояснення до апеляційної скарги в яких підтримано доводи апеляційної скарги та додатково зазначено, що рішення ДФС України щодо розгляду скарги позивача хоч і було надіслано за адресою реєстрації позивача, проте не вручено, а тому, у відповідності до вимог податкового законодавства, таке рішення не вважається надісланим та отриманим, оскільки відсутні відомості щодо отримання такого рішення позивачем.
У відзиві на апеляційну скаргу відповідач вказує на безпідставність та необґрунтованість доводів апеляційної скарги, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, як законне та обґрунтоване.
Представник відповідача заперечував проти задоволення апеляційної скарги, посилаючись на її безпідставність, просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, як законне та обґрунтоване.
Заслухавши, пояснення позивача та представника позивача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги та заперечення на неї, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла таких висновків.
Як встановлено судом, на підставі наказу від 24.01.2019 року № 462-п було проведено фактичну перевірку ФОП ОСОБА_1 , за результатами якої складено акт від 08.02.2019 року № 5670/04-36-40-05/ НОМЕР_1 та встановлено порушення ст. 15, 18 Закону України від 19.12.1995 року № 481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами» та Постанови КМУ від 30.10.2008 р. № 957 «Про встановлення розміру мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв вітчизняного виробництва».
Перевіркою встановлено факт роздрібної торгівлі алкогольними напоями за період з 30.06.2016 року по 06.07.2016 року без придбання відповідної ліцензії, а саме:
- згідно контрольних стрічок, які створені в електронній формі до РРО mini - Т 400 МЕ , заводський номер ПБ 4101608212, фіскальний номер 3000113954 була реалізована горілка «Українка» 0,5 л 1 шт. за ціною 62,20 грн., чек від 05.07.2016 року.
При цьому строк дії попередньої ліцензії № 504041082434 становив з 30.06.2015 року по 30.06.2019 року, а наступної - № НОМЕР_2 з 07.07.2016 року по 07.07.2017 року.
Таким чином, контролюючим органом було встановлено факт продажу алкогольних  напоїв без наявності відповідної ліцензії.
Також, під час проведення перевірки, згідно контрольних стрічок, які створені в електронній формі до РРО mini - Т 400 МЕ, заводський номер ПБ 4101608212, фіскальний номер 3000113954 було встановлено факт реалізації цигарок LD Compact Вlue» - 1 пачка за ціною 13,20 грн. (чек від 01.07.2016 року) та цигарок «LD Compact Silver» - 1 пачка за ціною 13,20 грн. (чек від 01.07.2016 року).
При цьому строк дії попередньої ліцензії № 504041182937 становив з 30.06.2015 року по 30.06.2019 року, а наступної - № НОМЕР_3 з 07.07.2016 року по 07.07.2017 року.
Таким чином, контролюючим органом було встановлено факт продажу тютюнових виробів  без наявності відповідної ліцензії.
Крім того, встановлено факт продажу алкогольних напоїв, а саме горілки «Первак домашня пшенична» 0,5 л. - 1 шт. за ціною 79,60 грн. (12.10.2018 року) та коньяк Жан-Жак 5 зір. 0,5 л. - 1 шт. за ціною 128,40 грн.
Таким чином, контролюючим органом було встановлено факт роздрібної торгівлі алкогольними напоями за цінами нижчими за встановлені мінімальні роздрібні ціни на такі напої.
До акту фактичної перевірки також додано пояснення продавця ОСОБА_2 , в яких вона повідомляє, що нею 08.02.2019 року було продано пачку цигарок «Ротманс деми» за ціною 34,00 грн. (ціна на пачці 32,39 грн.) та видано фіскальний чек.
На підставі акту від 08.02.2019 року № 5670/04-36-40-05/ НОМЕР_1 Головним управлінням ДФС України в Дніпропетровській області винесено рішення про застосування фінансових санкцій від 20.02.2019 року № 000065/04-36-40-05/ НОМЕР_1 , яким нараховано штрафну санкцію в розмірі:
- 17 000,00 грн за роздрібну торгівлю алкогольними напоями без наявності відповідної ліцензії;
- 17 000,00 грн за роздрібну торгівлю тютюновими виробами без наявності відповідної ліцензії;
- 10 000,00 грн за роздрібну торгівлю алкогольними напоями за цінами нижчими за встановлені мінімальні роздрібні ціни на такі напої.   
Відтак, правомірність прийняття оскаржуваного рішення передано на розгляд суду. 
Вирішуючи спірні правовідносини, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.
 Спірні правовідносини регулюються нормами Податкового кодексу України, Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" та Постановою Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2008 року №957 (в редакціях чинних, на момент виникнення спірних правовідносин).
Відповідно до п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) (пп. 75.1.3 п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України).
Пунктом 80.1 статті 80 Податкового кодексу України встановлено, що фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).
Згідно з п. 80.4 ст. 80 Податкового кодексу України перед початком фактичної перевірки з питань дотримання порядку здійснення розрахункових операцій та ведення касових операцій, посадовими особами контролюючих органів на підставі підпункту 20.1.10 пункту 20.1 статті 20 цього Кодексу може бути проведена контрольна розрахункова операція.
Зі змісту ст. 86 Податкового кодексу України вбачається, що результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.
Акт (довідка), складений за результатами перевірки та підписаний посадовими особами, які проводили перевірку, у строки визначені цим Кодексом, надається платнику податків або його законному представнику, який зобов`язаний його підписати.
Строк складення акта (довідки) про результати перевірки не зараховується до строку проведення перевірки, встановленого цим Кодексом (з урахуванням його продовження).
У разі незгоди платника податків з висновками акта (довідки) такий платник зобов`язаний підписати такий акт (довідку) перевірки із зауваженнями, які він має право надати разом з підписаним примірником акта (довідки) або окремо у строки, передбачені цим Кодексом.
У разі відмови платника податків або його законних представників від підписання акта (довідки) посадовими особами контролюючого органу складається відповідний акт, що засвідчує факт такої відмови. Один примірник акта або довідки про результати виїзної планової чи позапланової документальної перевірки у день його підписання або відмови від підписання вручається або надсилається платнику податків чи його законному представнику.
Відмова платника податків або його законних представників від підписання акта перевірки або отримання його примірника не звільняє платника податків від обов`язку сплатити визначені контролюючим органом за результатами перевірки грошові зобов`язання.
Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим  ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами, забезпечення їх високої якості та захисту  здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв і тютюнових виробів на території України визначає Закон України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів».
 Щодо доводів позивача в апеляційній скарзі про подвійне притягнення до відповідальності за роздрібну торгівлю тютюновими виробами без наявності відповідної ліцензії колегія суддів вважає за необхідне зазначити про таке.
Відповідно до ст.17 Закону № 481/95-ВР встановлюється відповідальність за порушення норм цього Закону. Зокрема, відповідно до абзацу 5 ч.2 ст.17 наведеного Закону визначено, що до суб`єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів в тому числі і у разі: оптової (включаючи імпорт та експорт) і роздрібної торгівлі спиртом  етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами без наявності ліцензій (крім випадків, передбачених цим Законом), - 200 відсотків вартості отриманої партії товару, але не менше 17000 гривень.
При цьому, як видно з матеріалів справи, Головним управлінням ДФС у Дніпропетровській області було складено протокол про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.164 КУпАП у вигляді штрафу у сумі 17 000 грн.
На підставі такого протоколу, Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу 27.03.2019р. винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення №214/1746/19 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП, та накладено штраф у сумі 17 000 грн.
Також, як вже встановлювалось колегією суддів, контролюючим органом у відношенні позивача було винесено рішення про застосування фінансових санкцій від 20.02.2019 року №000065/04-36-40-05/ НОМЕР_1 , яким нараховано штрафну санкцію в розмірі 17 000,00 грн. за роздрібну торгівлю алкогольними напоями без наявності відповідної ліцензії; 17 000,00 грн. за роздрібну торгівлю тютюновими виробами без наявності відповідної ліцензії; 10 000,00 грн. за роздрібну торгівлю алкогольними напоями за цінами нижчими за встановлені мінімальні роздрібні ціни на такі напої.
Враховуючи зазначене, позивач вказує на притягнення її до подвійної відповідальності за одне і те ж порушення.
Втім, суд апеляційної інстанції, враховуючи такі обставини справи, вказує на таке.
Відповідно до ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.
Отже, нормою прямої дії встановлено заборону на притягнення двічі до одного виду юридичної відповідальності за одне й те саме правопорушення.
Разом з тим, у зазначеному випадку позивача не було притягнуто двічі до одного виду юридичної відповідальності, оскільки адміністративна відповідальність та фінансово-економічна відповідальність є різними видами юридичної відповідальності, а тому доводи наведені позивачем в апеляційній скарзі про намагання відповідача двічі притягнути його до юридичної відповідальності є безпідставними.
Щодо притягнення позивача до відповідальності за роздрібну торгівлю алкогольними напоями без наявності відповідної ліцензії колегія суддів вказує на таке.
Відповідно до положень статті 15 Закону роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами може здійснюватися суб`єктами господарювання всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій.
Ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями і тютюновими виробами видаються уповноваженими Кабінетом Міністрів України органами виконавчої влади в містах, районах, районах у містах Києві та Севастополі за місцем торгівлі суб`єкта господарювання терміном на один рік і підлягають обов`язковій реєстрації в органі доходів і зборів, а у сільській місцевості - і в органах місцевого самоврядування за місцем торгівлі суб`єкта господарювання.
Форма ліцензії затверджується Мінекономрозвитку. Бланки ліцензій виготовляються друкарським способом, повинні мати номер і бути захищені від підробки та несанкціонованого тиражування.
Зважаючи на вимоги наведених приписів, колегія суддів дійшла висновку, що суб`єкт господарювання, маючи на меті здійснювати роздрібний продаж певних видів алкогольних напоїв, зобов`язаний отримати відповідні ліцензії, які оформлені на бланках із наявними в таких відомостях, зокрема строку її дії.      
Як видно з матеріалів справи, ФОП ОСОБА_1 отримала ліцензію на право роздрібної торгівлі алкогольними виробами № НОМЕР_4 зі строком дії з 30.06.2015 року по 30.06.2016 року, а також ліцензію на право роздрібної торгівлі алкогольними виробами № 604041088786 зі строком дії з 07.07.2016 року по 07.07.2017 року.
Проте, перевіркою було встановлено факт продажу 05.07.2016 року горілки «Українка» 0,5 л 1 шт. за ціною 62,20 грн., що підтверджується фіскальним чеком від 05.07.2016 року.
Таким чином, позивачем було здійснено продаж алкогольних напоїв в період часу, коли строк дії попередньої ліцензії закінчився, а наступної ще не настав. 
Отже в період часу з 30.06.2016 року по 07.07.2016 року позивач не мала права на продаж підакцизних товарів.
Абзацом 5 частини другої статті 17 Закону № 481/95-ВР передбачено, що до суб`єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі: оптової (включаючи імпорт та експорт) і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами без наявності ліцензій (крім випадків, передбачених цим Законом) - 200 відсотків вартості отриманої партії товару, але не менше 17000 гривень. 
При цьому, колегія суддів критично ставиться до доводів позивача, що нею було вчинено усі можливі дії задля отримання відповідної ліцензії у встановлений законом строк, а відповідачем допущено зволікання при здійснені своїх повноважень, з огляду на таке.
В апеляційній скарзі позивачем доводиться відсутність складу цього правопорушення у зв`язку з тим, що остання не була обізнана про початок дії ліцензії, який податковий орган визначив у своєму рішенні про продовження строку дії такої, оскільки вказане рішення позивач не отримувала станом на 05.07.2016.
Втім, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що такі доводи позивача є обґрунтованими лише у випадку звернення позивача до суду із позовними вимогами про протиправність дій чи бездіяльність контролюючого органу щодо порядку оформлення та видачі ліцензії на роздрібну торгівлю алкогольними напоями та тютюновими виробами. Однак, як видно з прохальної частини позову, позивач із такими вимогами до суду не зверталась.
Таким чином, з огляду на принцип обачності платника податків, а також обов`язок суб`єкта господарювання здійснювати діяльність з продажу алкогольних напоїв та тютюнових виробів виключно за наявності ліцензії, встановлення вказаних обставин не спростовує наявності складу правопорушення.
Отже, доводи апеляційної скарги, про те що позивач завчасно звернулась до податкового органу з метою отримання наступної ліцензії, не спростовують факту виявленого порушення, оскільки матеріалами справи підтверджено, що станом на 05.07.2016 року (дату продажу горілки «Українка» 0,5 л 1 шт. за ціною 62,20 грн.) ліцензія на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями у позивача була відсутня, з урахуванням чого суд апеляційної інстанції вважає оскаржуване рішення в цій частині законним та обґрунтованим.
Щодо посилання позивача на порушення контролюючим органом встановленого строку для розгляду скарги позивача на рішення про застосування фінансових санкцій від 20.02.2019 року № 000065/04-36-40-05/ НОМЕР_1 , колегія суддів зазначає наступне.
20.05.2019 року ДФС України було отримано скаргу ФОП ОСОБА_1 на рішення про застосування фінансових санкцій від 20.02.2019 року № 000065/04-36-40-05/ НОМЕР_1 .
Рішенням ДФС України від 18.06.2019 року № 27781/6/99-99-11-06-01-25 було продовжено строк розгляду скарги. 
Вказане рішення було направлено на адресу позивача засобами поштового зв`язку 18.06.2019 року, що підтверджується відбитком поштового штемпеля на конверті, проте вказане відправлення повернулось на адресу контролюючого органу без вручення у зв`язку із закінченням строку зберігання.
Як встановлено судом апеляційної інстанції та не заперечується позивачем, 18.07.2019 року ДФС України було винесено рішення про результати розгляду скарги № 33928/6/99-99-11-06-01-25, яким ФОП ОСОБА_1 відмовлено у задоволенні скарги.  
Позивач у своїй апеляційній скарзі вказує, що рішення від 18.06.2019 року № 27781/6/99-99-11-06-01-25, яким ДФС України було продовжено строк розгляду скарги, на адресу позивача не направлялось, позивачем не отримувалось, а тому є підстави вважати, що контролюючим органом не дотримано строк розгляду скарги позивача. Відтак, позивач посилаючись на приписи ст. 56.9 ПК України вважає свою скаргу задоволеною, а спірне рішення - відкликаним.
Однак, колегія суддів не може погодитись із такими твердженнями позивача і зазначає про таке.
Порядок оскарження рішень контролюючих органів врегульований статтею 56 Податкового кодексу України (далі - ПК України).
Відповідно до пунктів 56.2, 56.3 статті 56 ПК України у разі коли платник податків вважає, що контролюючий орган неправильно визначив суму грошового зобов`язання або прийняв будь-яке інше рішення, що суперечить законодавству або виходить за межі повноважень контролюючого органу, встановлених цим Кодексом або іншими законами України, він має право звернутися до контролюючого органу вищого рівня із скаргою про перегляд цього рішення. Скарга подається до контролюючого органу вищого рівня у письмовій формі (та у разі потреби - з належним чином засвідченими копіями документів, розрахунками та доказами, які платник податків вважає за потрібне надати з урахуванням вимог пункту 44.6 статті 44 цього Кодексу) протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання платником податків податкового повідомлення-рішення або іншого рішення контролюючого органу, що оскаржується.
Пунктом 56.16 статті 56 ПК України визначено, що днем подання скарги вважається день фактичного отримання скарги відповідним контролюючим органом, а в разі надсилання скарги поштою - дата отримання відділенням поштового зв`язку від платника податків поштового відправлення із скаргою, яка зазначена відділенням поштового зв`язку в повідомленні про вручення поштового відправлення або на конверті.
Строк розгляду контролюючим органом скарги платника податків установлений пунктом 56.8 статті 56 ПК України, у відповідності до якого контролюючий орган, який розглядає скаргу платника податків, зобов`язаний прийняти вмотивоване рішення та надіслати його протягом 20 календарних днів, наступних за днем отримання скарги, на адресу платника податків поштою з повідомленням про вручення або надати йому під розписку.
З урахуванням положень пункту 56.9 статті 56 ПК України керівник (або його заступник) відповідного контролюючого органу може прийняти рішення про продовження строку розгляду скарги платника податків понад 20-денний строк, визначений у пункті 56.8 цієї статті, але не більше 60 календарних днів, та письмово повідомити про це платника податків до закінчення строку, визначеного у пункті 56.8 цієї статті.
Якщо вмотивоване рішення за скаргою платника податків не надсилається платнику податків протягом 20-денного строку або протягом строку, продовженого за рішенням керівника контролюючого органу (або його заступника), така скарга вважається повністю задоволеною на користь платника податків з дня, наступного за останнім днем зазначених строків. Скарга вважається також повністю задоволеною на користь платника податків, якщо рішення керівника контролюючого органу (або його заступника) про продовження строків її розгляду не було надіслано платнику податків до закінчення 20-денного строку, зазначеного в абзаці першому цього пункту.
Наведене вище дає підстави для висновку, що юридичним наслідком порушення контролюючим органом встановленого ПК України або продовженого рішенням керівника контролюючого органу (його заступника) строку розгляду скарги платника податків, тобто не направлення впродовж цих строків платнику податків вмотивованого рішення за результатами розгляду скарги, є визнання скарги такою, що повністю задоволена на користь платника податків з наступного за днем закінчення зазначених строків дня.
Втім, як встановлено судом апеляційної інстанції рішення ДФС України від 18.06.2019 року № 27781/6/99-99-11-06-01-25 про продовження строку розгляду скарги направлялось на адресу позивача, що підтверджується переліком поштових відправлень №1034 ДФС України та ксерокопією поштового конверта із відмітками Укрпошти, які свідчать про неможливість вручення рекомендованого листа.
Відтак, колегія суддів вказує, що контролюючим органом направлялось рішення ДФС України від 18.06.2019 року № 27781/6/99-99-11-06-01-25 про продовження строку розгляду скарги, а тому останнім дотримано вимоги ст. 56 ПК України щодо строків розгляду такої скарги.
Таким чином, суд апеляційної інстанції зазначає, що скаргу позивача на рішення про застосування фінансових санкцій від 20.02.2019 року № 000065/04-36-40-05/ НОМЕР_1 розглянуто контролюючим органом з дотриманням строків, встановлених п. 56.8, п. 56.9 ст. 56 Податкового кодексу України.
Виходячи з наведених правових норм в їх сукупності та встановлених фактичних обставин справи, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність в діях відповідача порушень під час прийняття оскаржуваного рішення.
На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції повно встановлено обставини, що мають значення для справи та правильно застосовано до спірних правовідносин норми матеріального права з дотриманням норм процесуального права. Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують. Підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні.
Керуючись статтями 241-245, 250, 315, 316, 321, 322, 327, 329 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1  залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 березня 2020 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий - суддя                                                                      Т.І. Ясенова 

                               суддя                                                                      О.В. Головко 

                               суддя                                                                      А.В. Суховаров