ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7123/20 Справа № 199/1134/20 	  	Суддя у 1-й інстанції - Спаї В. В. Суддя у 2-й інстанції - Лаченкова О. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2020 року                
Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі: 
головуючого         -        Лаченкової О.В.
суддів          -        Варенко О.П., Городничої В.С.
при секретарі         -        Кравченко Р.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі
апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , 
на ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 09 червня 2020 року
по справі за позовом ОСОБА_1 до Державного нотаріального архіву в Дніпропетровській області, треті особи : ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання протиправним та скасуванню запису про реєстрацію обтяження,- 

ВСТАНОВИЛА:
В лютому 2020 року до Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська надійшов позов  ОСОБА_1 до Державного нотаріального архіву в Дніпропетровській області, треті особи : ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання протиправним та скасуванню запису про реєстрацію обтяження.
Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 09 червня 2020 року закрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до Державного нотаріального архіву в Дніпропетровській області, де треті особи: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання протиправним та скасування запису про реєстрацію обтяження.
Управлінню Державної казначейської служби України в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпра повернуто ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) сплачений нею 08.11.2019 р. судовий збір за квитанцією №МР АВ1805881LJA..10614127 в розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 (сорок) коп.
В апеляційній скарзі ОСОБА_4 на ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 09 червня 2020 року просить скасувати ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 09 червня 2020 року по справі №199/1134/20 в частині закриття провадження у справі і направити справу для продовження розгляду до Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська.
Відзивів на апеляційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 09 червня 2020 року від інших учасників справи до суду не надходило.
Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що  ОСОБА_4  звернулась до Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська з позовом до Державного нотаріального архіву в Дніпропетровській області, треті особи : ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання протиправним та скасуванню запису про реєстрацію обтяження.
В обґрунтування своїх позовних вимог зазначає, що вона є власником квартири АДРЕСА_2 . Дана квартира була приватизована нею у 1994 році, а у 1993 р. позивач уклала договір довічного утримання із сусідкою на іншу квартиру ( АДРЕСА_3 ) у цьому ж будинку. Проте, як з`ясувалося пізніше, державний реєстратор помилково наклав заборону не на квартиру АДРЕСА_3 , яка була предметом договору довічного утримання, а на квартиру АДРЕСА_4 , що належала позивачу і ніякого відношення до договору довічного утримання не мала, що є очевидною помилкою державного реєстратора. 
Отже, на сьогодні з метою реалізації свого права власності на квартиру АДРЕСА_4 позивачу необхідно зняти помилково зареєстроване обтяження з квартири, але, спробувавши зняте це обтяження у загальному порядку, позивач отримала відмову, у зв`язку з чим вона звернулася до суду. 
Відповідно до ст.124 Конституції України закріплєно, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Це означає, що право особи на звернення до суду не може бути обмеженим. Тобто, юрисдикція виникає там, де є спір про право. Предметом юрисдикції є суспільні відносини, які виникають у зв`язку з вирішенням спору. Поняття юрисдикції безпосередньо пов`язано з процесуальним законодавством.
Згідно із ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне. По-друге, таким критерієм є суб`єктний склад спору (однією зі сторін у спорі є, як правило, фізична особа).
З матеріалів справи вбачається, що предметом даного позову є незаконність дій Державного нотаріального архіву в Дніпропетровській області, як суб`єкта, наділеного владно-управлінськими функціями виконувати рішення про накладення заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, при цьому, реєстрація таких заборон не є результатом вчинення нотаріальної дії. 
Згідно із ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.
Адміністративною справою в розумінні п.1 ч.1 ст. 4 КАС України є переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.
Згідно п. 2 ч. 1 ст. 4 КАС України публічно-правовий спір - спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.
Тобто, в цій справі спір є публічно-правовим та належить до юрисдикції адміністративних судів.
В свою чергу дослідженню підлягають виключно владні, управлінські рішення та дії Державного нотаріального архіву в Дніпропетровській області та іншого суб`єкта владних повноважень - державного нотаріуса Четвертої дніпровської нотаріальної контори (відповідно до договору від 12.08.1993 р., укладеного між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 зазначений договір був посвідчений державним нотаріусом Четвертої дніпровської нотаріальної контори З.Стрелковською) саме при проведенні реєстрації заборон шляхом внесення до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
Відтак, закриваючи провадження по справі за позовом ОСОБА_4 до Державного нотаріального архіву в Дніпропетровській області, треті особи: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання протиправним та скасуванню запису про реєстрацію обтяження, суд першої інстанції дійшов до правильного та обґрунтованого висновку, що в цій справі спір є публічно-правовим та належить до юрисдикції адміністративних судів.
Приведені в апеляційній скарзі доводи апелянта, що спір має приватно правовий характер та підлягає розгляду за правилами ЦПК України, так як у даній справі спір пов`язаний з реалізацією майнових прав особи, зокрема права власності на майно, тобто із цивільним правом, відповідач у таких відносинах виданих владних управлінських функцій щодо позивача не здійснює, компетентним судом для вирішення вказаних правовідносин є суд цивільної юрисдикції, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки суд першої інстанції, з`ясувавши обставини справи та давши належну оцінку зібраним доказам, дійшов до обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для закриття провадження у справі з підстав, передбачених ст. 255 ЦПК України. Вказані висновки суду відповідають зібраним у справі доказам, яким судом дана належна оцінка, правильно визначена юридична природа правовідносин що виникли і закон, який їх регулює. 
Приведені в апеляційній скарзі інші доводи про те, що суд не дав оцінки наданих ним доказам не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці, та особистого тлумачення апелянтом норм матеріального та процесуального права.
Відповідно до ст.89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Порушень норм матеріального та процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування чи зміни рішення в оскарженій частині – не встановлено, а тому апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду – без змін.
Відповідно до ст.141 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишаючи рішення суду без змін не змінює розподіл судових витрат. 
Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів,-
       
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  - залишити без задоволення.
Ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 09 червня 2020 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

       Головуючий суддя О.В.Лаченкова

Судді О.П.Варенко 

В.С.Городнича