ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 607/817/18	Головуючий у 1-й інстанції Вийванко О.М. 	
Провадження № 22-ц/817/569/20 	Суддя - доповідач - Храпак Н.М.	
Категорія - 302050000 	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 грудня 2020 року         м. Тернопіль
Тернопільський апеляційний суд в складі: 
головуючого - Храпак Н.М. 
суддів -  Парандюк Т. С., Хома М. В., 
за участю секретаря - Боднар Р.В. 
та сторін: позивача ОСОБА_1 , її адвоката Алексенко С.Л., представника відповідача КП “Земельно-кадастрове бюро” - Грицая І.М., третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_2 , його представник адвокат Кукурудза А.Є.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу №607/817/18 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06 березня 2020 року, ухваленого суддею Вийванком О.М., повний текст якого складений 12 березня 2020 року, у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства “Земельно-кадастрове бюро”, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_2 про зобов`язання вчинити певні дії, -
В С Т А Н О В И В:
у січні 2018 року  ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до Комунального підприємства “Земельно-кадастрове бюро”, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_2 про визнання незаконною відмову Комунального підприєства “Земельно-кадастрове бюро” у виправленні відхилень у значеннях координат поворотних точок меж земельної ділянки за кадастровим номером 6110100000:12:010:0059 від значень, що відповідають їх фактичному місцю розташування в натурі (на місцевості); зобов`язання відповідача виправити відхилення у значеннях координат поворотних точок меж земельної ділянки за кадастровим номером 6110100000:12:010:0059 від значень, що відповідають їх фактичному місцю розташування в натурі (на місцевості), внести відповідні зміни до технічної документації із землеустрою щодо земельної ділянки за кадастровим номером 6110100000:12:010:0059 та подати відповідні документи до відповідного органу Держгеокадастру.
В обґрунтування позовних вимог  ОСОБА_1 зазначила, що їй була надана у власність земельна ділянка площею 0,0230 га за адресою: АДРЕСА_1 . 07 липня 2017 року, 02 серпня 2017 року та 21 грудня 2017 року позивач неодноразово зверталась до Головного управління Держгеокадастру в м. Тернополі із заявою про проведення державної реєстрації земельної ділянки з видачею витягу з Державного земельного кадастру. В результаті розгляду та перевірки заяв позивача ГУ Держгеокадастру в м. Тернополі щоразу відмовляв позивачу у реєстрації земельної ділянки на підставі того, що в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, знаходиться частина іншої земельної ділянки, а саме ділянки за кадастровим номером 6110100000:12:010:0059, що також перебуває у приватній власності позивача, площа двох ділянок співпадає на 3,8391%. Розробником документації із землеустрою щодо земельної ділянки за кадастровим номером 6110100000:12:010:0059 свого часу виступав відповідач КП “Земельно-кадастрове бюро”, яке і допустило при розробці документації із землеустрою ті недоліки, на які вказало ГУ Держгеокадастру в м. Тернополі. При цьому, відповідач жодних дій, направлених на виправлення недоліків, не вчинив та не вчиняє до цього часу. У зв`язку з не досягненням згоди щодо досудового врегулювання спору, з підстав викладених у позові, позивач просить позов задовольнити.
Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06 березня 2020 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до Комунального підприємства “Земельно-кадастрове бюро”, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_2 про зобов`язання вчинити певні дії — відмовлено.
В апеляційній скарзі  ОСОБА_1  просить скасувати повністю рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06 березня 2020 року по справі №607/817/18 і ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити повністю, а також стягнути із позивача судові витрати, посилаючись на те, що воно є незаконним, необґрунтованим, оскільки прийняте при неповно з`ясованих обставинах, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідністю висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції обставинам справи та з порушенням норм матеріального та процесуального права.
В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначила, що фактично суд в оскаржуваному рішенні суду вказує на те, що її права та інтереси не порушувались, тому і відсутня підстава для позову. Проте, вона звернулась до суду із позовом за захистом свого права, яке було порушено відповідачем по справі, оскільки третя особа — ОСОБА_2 не має жодного відношення до земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , адже, не має жодного правовстановлюючого документу, який би був належним чином оформлений. Відповідач в особі директора — ОСОБА_3 всіляко намагався чинити перешкоди у щодо оформлення земельної ділянки. Навіть після пред`явлення позову до суду, зловживав процесуальними правами, а саме: безпричинно не з`являвся до суду. Надав неправдиві свідчення щодо діяльності комунального підприємства. Нею як позивачем по справі вчинялись усі необхідні дії щодо виконання рішення міської ради. Вона долучила до справи заяви адресовані директору КП з приводу внесення змін у НКС та утримання обмінних файлів, оскільки первинно маніпуляції створював саме ОСОБА_3 . Саме через зміщення суміжної межі відповідачем первинно, вона не могла належним чином оформити документи на іншу земельну ділянку та присвоїти кадастровий номер. Також вказує, що відзив на позовну заяву відповідач подав із пропущенням строків визначених ЦПК України, тому, просить суд не брати до уваги відповідного відзиву із додатками. Що стосується самого відзиву, то обставини зазначені у відзиві не відповідають дійсності, наявність чи відсутність договору між позивачем та відповідачем не має відношення по справі, оскільки первинно кадастрові дані та кадастрові документи були виготовлені відповідачем по справі за замовленням її покійного чоловіка і саме через помилку відповідача вона не має можливості вчинити реєстраційні дії і саме безпосередньо відповідач по справі зобов`язаний усунути неточності, як первинного виконавця робіт, через якого в подальшому неможливо провести реєстрацію.
Відповідач своїм правом на відзив не скористався.
У судовому засіданні  ОСОБА_1 та її адвокат Алексенко С.Л. апеляційну скаргу підтримали, зіславшись на доводи, викладені в ній.
Представник КП “Земельно-кадастрове бюро” - Грицай І.М. апеляційної скарги не визнав, вважаючи рішення суду законним та обґрунтованим.
Третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_2 , його адвокат Кукурудза А.Є. в судовому засіданні апеляційної скарги не визнали, вважаючи рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим.
Заслухавши пояснення сторін, ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з таких мотивів.
Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Згідно з ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Як вказано в частині третій статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Частина друга статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно з пунктом 3 цієї частини є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості.
Судом встановлено, що КП “Земельне-кадастрове бюро” за замовленням ОСОБА_4 , у 2009 році здійснила розробку технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, загальної площею 414,0 м.кв., місцезнаходження АДРЕСА_1 (том 1, а.с. 36-38).
ОСОБА_4 був власником земельної ділянки, площею 0,0414 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , та житлових будинків з надвірними будівлями, що знаходяться по АДРЕСА_1 , на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку, серії ІV-ТР №017671, виданою Тернопільською міською радою 17 травня 1999 року.
19 червня 2002 року ОСОБА_5 подарував, а ОСОБА_2 прийняв в дар 0,0228 га з належної ОСОБА_4 земельної ділянки площею 0,0414 га для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд, розташованої на території Тернопільської міської ради по АДРЕСА_1 , що стверджується договором дарування земельної ділянки, за реєстром №2868 (том 1, а.с. 155).
Як вбачається з державного акта на право приватної власності на землю, серія Р1 №665812, ОСОБА_2 належить на праві приватної власності земельна ділянка, площею 228 кв.м., яка розташована на території Тернопільської міської ради по АДРЕСА_1 (том 1, а.с. 156).
26 березня 2009 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 було зареєстровано шлюб, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серія НОМЕР_1 , актовий запис за №275 (том 1, а.с. 129).
08 жовтня 2009 року видано дублікат державного акта на право власності на земельну ділянку, серія ЯЗ №81016 замість серії ІV-ТР №017671, про належність ОСОБА_4 земельної ділянки, площею 0,0414 га, яка розташована по АДРЕСА_1 .
16 листопада 2009 року ОСОБА_5 подарував, а ОСОБА_1 прийняла в дар 0,0414 га належну ОСОБА_4 земельну ділянку, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,0414 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , що стверджується договором дарування земельної ділянки, за реєстром №4364 (том 1, а.с. 103).
ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 , що стверджується Свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_2 від 12 червня 2010 року (том 1, а.с. 104).
Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 23 березня 2011 року, ОСОБА_1 успадкувала після смерті ОСОБА_4 29/200 часток будинковолодіння в складі двох житлових будинків: під. літ. А та під. літ. Б з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться під АДРЕСА_1 (том 1, а.с. 130).
Рішенням Тернопільської міської ради №7/9/45 від 16 червня 2016 року, надано дозвіл ОСОБА_1 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею до 0,0230 га з передачею земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою: АДРЕСА_1 . Зобов`язано ОСОБА_1 в шестимісячний термін подати на затвердження проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки (том 1, а.с. 9).
Розробником проектної документації на земельну ділянку площею 0,023 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 був ПП “Тернопільський край” (том 1, а.с. 116-130).
ОСОБА_1 звернулася із заявою про державну реєстрацію земельної ділянки (том 1, а.с. 24).
Рішенням №РВ-6100231022017 від 28 грудня 2017 року державного кадастрового реєстратора Відділ у м. Тернополі Міськрайонного управління у Тернопільському районі та м. Тернопіль Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області відмовлено у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру, у зв`язку з невідповідність електронного документа установленим вимогам, а саме: схема наявні зауваження щодо валідності електронного документу. Перетин ділянок з ділянкою 6110100000:12:010:0059, площа співпадає на 3,8391%, знаходження в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки або її частини (том 1, а.с. 20).
ОСОБА_1 звернулася із заявами до комунального підприємства “Земельно-кадастрове бюро” про внесення змін до технічної документації на земельну ділянку за кадастровим номером 6110100000:12:010:0059 (том 1, а.с. 10-13).
КП “Земельне-кадастрове бюро” відмовило у внесенні змін до технічної документації (том 1, а.с. 19).
Рішенням Тернопільської міської ради №7/33/110 від 05 квітня 2019 року, вирішено рішення Тернопільської міської ради №7/9/45 від 16 червня 2016 року “Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею до 0,0230 га за адресою: АДРЕСА_1 , гр. ОСОБА_1 вважати таким, що втратив чинність (том 2, а.с. 30 зворотня сторона).
З матеріалів справи вбачається, що рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 17 березня 2020 року скасоване рішення Тернопільської міської ради № 7/33/110 від 05.04.2019 року, яким рішення дев`ятої сесії сьомого скликання Тернопільської міської ради № 7/9/45 від 16.06.2016 року “Про надання ОСОБА_1 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею до 0,0230 га за адресою: АДРЕСА_1 ” визнано таким, що втратило чинність.
Відмовляючи у позові, суд першої інстанції виходив із того, що відмова КП “Земельне-кадастрове бюро” у внесенні змін у документацію із землеустрою не порушила права ОСОБА_1 , оскільки остання не була замовником її розроблення і не була власником спірних земельних ділянок. Замовником документації із землеустрою був ОСОБА_4 , який прийняв виготовлену документацію і не мав претензій щодо неї. Крім цього, за замовленням ОСОБА_1 розробником проектної документації на земельну ділянку площею 0,023 га, яка розташована за адресою АДРЕСА_1 було ПП “Тернопільський край”.
Колегія суддів, з даними висновками суду першої інстанції погоджується, виходячи з такого.
Згідно зі ст.41 Конституції України, кожен має право володіти користуватися і розпоряджатися своєю власністю.
На підставі ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.
Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Відповідно до статті 79-1 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.
Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера.
Формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах шостій - сьомій цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок.
Винесення в натуру (на місцевість) меж сформованої земельної ділянки до її державної реєстрації здійснюється за документацією із землеустрою, яка стала підставою для її формування.
У разі встановлення (відновлення) меж земельних ділянок за їх фактичним використанням у зв`язку з неможливістю виявлення дійсних меж, формування нових земельних ділянок не здійснюється, а зміни до відомостей про межі земельних ділянок вносяться до Державного земельного кадастру.
Межі суміжних земельних ділянок приватної власності можуть бути змінені їх власниками без формування нових земельних ділянок за технічною документацією із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).
Відповідно до частин першої та другої статті 55 Закону України “Про землеустрій”, встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) проводиться відповідно до топографо-геодезичних і картографічних матеріалів.
Встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на основі технічної документації із землеустрою, якою визначається місцеположення поворотних точок меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).
Частинами другою, третьою статті 26 Закону України “Про землеустрій” передбачено, що розробниками документації із землеустрою є: юридичні особи, що володіють необхідним технічним і технологічним забезпеченням та у складі яких працює за основним місцем роботи не менше двох сертифікованих інженерів-землевпорядників, які є відповідальними за якість робіт із землеустрою; фізичні особи - підприємці, які володіють необхідним технічним і технологічним забезпеченням та є сертифікованими інженерами-землевпорядниками, відповідальними за якість робіт із землеустрою. Взаємовідносини замовників і розробників документації із землеустрою регулюються законодавством України і договором.
Відповідно до частин другої, четвертої статті 28 Закону України “Про землеустрій” розробники документації із землеустрою зобов`язані: а) дотримуватися законодавства України, що регулює земельні відносини, а також державних стандартів, норм і правил при здійсненні землеустрою; б) інформувати зацікавлених осіб про здійснення землеустрою; в) виконувати всі умови договору; г) виконувати роботи із складання документації із землеустрою у строк, передбачений договором. У разі невиконання або неналежного виконання умов договору при здійсненні землеустрою, розробники документації із землеустрою несуть відповідальність, передбачену договором і законом.
Зміни до документації із землеустрою вносяться особою, яка відповідно до вимог цього Закону може бути розробником документації із землеустрою за рішенням органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування або власників землі та землекористувачів, у тому числі орендарів, які затвердили проекти землеустрою (частина перша статті 31 Закону України “Про землеустрій”).
Відповідно до пункту 4 розділу VII Прикінцевих та перехідних положень Закону України “Про державний земельний кадастр”, у разі якщо після перенесення інформації про земельні ділянки з Державного реєстру земель до Державного земельного кадастру виявлені помилки у визначенні площ та/або меж земельних ділянок (розташування в межах земельної ділянки частини іншої земельної ділянки; невідповідність меж земельної ділянки, вказаних у Державному реєстрі земель, її дійсним межам; невідповідність площі земельної ділянки, вказаної у Державному реєстрі земель, її дійсній площі у зв`язку із зміною методів підрахунку (округлення); присвоєння декільком земельним ділянкам однакових кадастрових номерів), такі помилки за згодою власника земельної ділянки, користувача земельної ділянки державної чи комунальної власності можуть бути виправлені на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) або за матеріалами інвентаризації земель. Зміна меж земельної ділянки при виправленні вказаних помилок допускається за письмовим погодженням з особами, яким належить право власності (а щодо земель державної та комунальної власності - право користування) на суміжні земельні ділянки. Відсутність згоди власника земельної ділянки, користувача земельної ділянки державної чи комунальної власності на виправлення вказаних помилок не є підставою для відмови у перенесенні відомостей про відповідну земельну ділянку до Державного земельного кадастру, надання відомостей про земельну ділянку з Державного земельного кадастру. Про виявлені помилки центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, письмово безоплатно повідомляє власників (користувачів) земельних ділянок.
Враховуючи наведене, а також те, що відносини щодо виготовлення технічної документації на земельну ділянку між її розробником і замовником виникають на підставі договору, який був укладений між ОСОБА_4 та КП “Земельне-кадастрове бюро”, ОСОБА_4 прийняв виготовлену документацію і не мав претензій щодо неї, на час виготовлення вказаної документації із землеустрою ОСОБА_1 не була власником спірних земельних ділянок, тому колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що права ОСОБА_1 не порушені.
Крім цього, щодо спірної земельної ділянки площею 0,0414 га, що розташована по АДРЕСА_1 , існує спір. Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду від 08 серпня 2018 року, залишеною без змін постановою Тернопільського апеляційного суду від 27 листопада 2018 року, заборонено органам, які здійснюють реєстрацію речових прав на нерухоме майно та Управлінню державної архітектурно-будівельної інспекції у Тернопільській області вчиняти будь-які дії щодо земельної ділянки, що розташована по АДРЕСА_1 площею 0,0414 , в тому числі заборонено здійснювати реєстрацію дозвільних документів щодо будівництва об`єктів нерухомості на даній земельній ділянці (а.с.158-163).
Постановою Тернопільського апеляційного суду від 23 листопада 2020 року визнано недійсним договір дарування земельної ділянки від 16 листопада 2009 року, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Іваненко О.С., зареєстрований в реєстрі за №4364, в частині дарування 0,0228 га земельної ділянки для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташований у АДРЕСА_1 .
Таким чином, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, а рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06 березня 2020 року — залишити без змін, оскільки висновки місцевого суду відповідають обставинам справи, узгоджуються з нормами матеріального та процесуального права, які судом застосовані правильно, а доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.
Судові витрати за розгляд в апеляційній інстанції віднести на рахунок держави, оскільки ухвалою Тернопільського апеляційного суду від 08 жовтня 2020 року ОСОБА_1 була звільнена від сплати судового збору.

Керуючись ст. ст. 35, 259, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  — залишити без задоволення.
Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06 березня 2020 року — залишити без змін.
Судові витрати за розгляд в апеляційній інстанції віднести на рахунок держави.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення виготовлений 14 грудня 2020 року.

Головуючий 
Судді