Справа № 128/1438/18
Провадження № 22-з/801/94/20
Категорія: 
Головуючий у суді 1-ї інстанції 
Доповідач:Копаничук С. Г.

ДОДАТКОВА ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2020 року	Справа № 128/1438/18	м. Вінниця	

       Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючої судді Копаничук С.Г.
суддів: Войтка Ю.Б., Ковальчука О.В.
при секретарі Очеретній М.Ю.
учасники справи: 
позивач - фізична- особа підприємець ОСОБА_1 ;
відповідач - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області, Кадастровий реєстратор відділу Держгеокадастру у Вінницькому районі, Державний реєстратор відділу з питань державної реєстрації Вінницької районної державної адміністрації;
треті особи - Державне підприємство «Вінницький науково – дослідний та проектний інститут землеустрою», Товариство з обмеженою відповідальністю «Юридично-земельний союз «Альянс»;
розглянувши заяву фізичної-особи підприємця ОСОБА_1  про ухвалення додаткової постанови про стягнення судових витрат у цивільній справі за позовом фізичної - особи підприємця  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 ,  ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області, Кадастрового реєстратора відділу Держгеокадастру у Вінницькому районі, Державного реєстратора відділу з питань державної реєстрації Вінницької районної державної адміністрації, за участю третіх осіб без самостійних вимог - Державного підприємства «Вінницький науково – дослідний та проектний інститут землеустрою», Товариства з обмеженою відповідальністю «Юридично-земельний союз «Альянс», про визнання незаконним та скасування наказу Головного Управління Держгеокадастру у Вінницькій області в частині затвердження проекту землеустрою земельної ділянки, площею 1,85 га, для ведення особистого селянського господарства на території Бохоницької сільської ради ОСОБА_2 , витребування земельної ділянки і скасування в Реєстрі речових прав на нерухоме майно запису про право власності,
в с т а н о в и в :
В червні 2018 року ФОП ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області, кадасторового реєстратора відділу Держгеокадастру у Вінницькому районі, державного реєстратора відділу з питань державної реєстрації Вінницької районної державної реєстрації, за участю третіх осіб без самостійних вимог – Державного підприємства «Вінницький науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» про визнання незаконним і скасування наказу Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області в частині затвердження проекту землеустрою земельної ділянки площею 1,85 га для ведення особистого селянського господарства на території Бохоницької сільської ради ОСОБА_2 , витребування земельної ділянки і скасування в реєстрі речових прав на нерухоме майно запису про права власності останнього на цю ділянку, внесеного на підставі договору купівлі-продажу від 01.12.2017 року.
Рішенням Вінницького районного суду від 31.07.2020 року в задоволенні позову відмовлено.
03 вересня 2020 року ФОП ОСОБА_1 оскаржив зазначене рішення в апеляційному порядку.
Постановою Вінницького апеляційного суду від 22 жовтня 2020 року рішення суду першої інстанції скасовано, позов задоволено частково, визнано незаконним та скасувано наказ Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області від 19 серпня 2018 року № 2-10358/15-17-СГ «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність» щодо затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на території Бохоницької сільської ради Вінницького району Вінницької області, площею 1,85 га, кадастровий номер 0520680500:01:007:0339 та передачі її у власність ОСОБА_2 для ведення особистого селянського господарства, в частині площі земельної ділянки, що накладається на земельну ділянку, надану раніше у власність фізичній-особі підприємцю ОСОБА_1 в межах і конфігурації згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД №399609 від 23.11.2007 року; визнано незаконним та скасовано запис в Реєстрі речових прав на нерухоме майно про право власності на земельну ділянку площею 1,85 га, що розташована на території Бохоницької сільської ради Вінницького району Вінницької області, кадастровий номер якої 0520680500:01:007:0339, із цільовим призначенням «для ведення особистого селянського господарства», що належить ОСОБА_3 на підставі договору дарування від 01.12.2017 року, в частині земельної ділянки, площею 0,3974 га, надану раніше у власність фізичній-особі підприємцю ОСОБА_1 в межах і конфігурації згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД №399609 від 23.11.2007 року; витребувано від ОСОБА_3 на користь фізичної-особи підприємця  ОСОБА_1  із земельної ділянки, площею 1,85 га, розташованої на території Бохоницької сільської ради Вінницького району Вінницької області, кадастровий номер 0520680500:01:007:0339, наданої для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_3 , земельну ділянку площею 0,3974 га, надану раніше у власність фізичній-особі підприємцю ОСОБА_1 в межах і конфігурації згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД №399609 від 23.11.2007 року; в задоволенні решти позовних вимог – відмовлено.
27 жовтня 2020 року на адресу суду надійшла заява ФОП ОСОБА_1   про стягнення в рівних частинах з відповідачів понесені ним судові витрати, а саме: 13215 грн. - витрат по сплаті судового збору, 10 439 грн. - витрат пов`язаних із проведенням судової експертизи, 29007,60 грн. - витрат на професійну правову допомогу. У вказаній заяві позивач зазначив детальний обсяг наданих адвокатом послуг і виконаних робіт та надав докази, що підтверджують його витрати. 
09 листопада 2020 року до суду надійшли заперечення ГУ Держгеокадастру на заяву про ухвалення додаткової постанови, в яких останнє просило в задоволенні заяви відмовити, оскільки вважає, що розмір витрат позивача на правову допомогу є неспівмірним з витраченим ним часом, завищеним та необґрунтованим. 
Перевіривши доводи заяви, дослідивши матеріали цивільної справи апеляційний суд вважає, що заява про відшкодування судових витрат підлягає задоволенню..
Згідно ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, зокрема, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.
Як вбачається з постанови Вінницького апеляційного суду від 22 жовтня 2020 року, питання про судові витрати судом не вирішувалось.
Частиною 1 статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до п.1 та п. 4. ч.3 ст.133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу та витрати, пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Відповідно до статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до ч.2 ст.137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.
Згідно ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Такої правової позиції щодо застосування норм права дотримується Верховний Суд у постанові від 23 січня 2019 року по справі № 552/2145/16-ц.
На підтвердження понесених витрат,  ФОП ОСОБА_5 надав суду розрахунок витрат на професійну правничу допомогу під час підготовки та розгляду справи в суді першої інстанції в загальному розмірі 19758, 80 грн., акт надання таких послуг №55 від 26.10.2020 року, розрахунок витрат на професійну правничу допомогу під час підготовки апеляційної скарги в загальному розмір 9248,80 грн., акт надання таких послуг №56 від 26.10.2020 року та квитанції про оплату професійної правничої допомоги на загальну суму 29007,60 грн. (а. с. 150-155, Том 5).  В розрахунках витрат на професійну правничу допомогу під час підготовки та розгляду справи в суді першої інстанції та апеляційної, наведені детальні описи робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених витрат, необхідних для надання правничої допомоги, а саме на підготовку процесуальних документів. Крім того, ФОП ОСОБА_5 поніс витрати зі сплати судового збору в розмірі 13215 грн. та витрати із проведення судової експертизи в розмірі 10439 грн., що підтверджується відповідними платіжними дорученнями, що наявні в матеріалах справи.
ФОП ОСОБА_5 надав необхідні докази про понесення судових витрат в загальному розмірі 52661,60 грн.
Згідно ч. 1-2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, зокрема, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відтак, суд вважає понесені позивачем витрати зі сплати судового збору, проведення судової експертизи, як і витрати на оплату послуг адвоката, обґрунтованими, доведеними і співмірними із складністю справи та обсягом виконаних робіт (наданих послуг), а також часом, витраченим на виконання цих робіт (послуг).
Враховуючи викладене, із відповідачів щодо яких постановою суду від 22.10.2020 року задоволено позов, а саме з Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області, ОСОБА_3 , ОСОБА_2 та Державного реєстратора відділу з питань державної реєстрації Вінницької районної державної адміністрації, підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати в загальному розмірі 52661,60 грн., тобто по 13165,4 грн. з кожного з відповідачів.
Керуючись ст. 133, ст. 141, ст. 270 ЦПК України, апеляційний суд -
П о с т а н о в и в :
Заяву фізичної-особи підприємця ОСОБА_1  про стягнення понесених судових витрат задовольнити.
Стягнути з Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області на користь фізичної-особи підприємця ОСОБА_1  судові витрати в розмірі 13165,4 грн.
Стягнути з  ОСОБА_3  на користь фізичної-особи підприємця ОСОБА_1  судові витрати в розмірі 13165,4 грн.
Стягнути з  ОСОБА_2  на користь фізичної-особи підприємця ОСОБА_1  судові витрати в розмірі 13165,4 грн..
Стягнути з Державного реєстратора відділу з питань державної реєстрації Вінницької районної державної адміністрації на користь фізичної-особи підприємця ОСОБА_1  судові витрати в розмірі 13165,4 грн.
Додаткова постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її постановлення, та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Головуючий : С. Г. Копаничук
Судді: О. В. Ковальчук
Ю. Б. Войтко