ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"19" листопада 2020 р.           Справа№ 910/253/20
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Гаврилюка  О.М.
суддів:            Суліма  В.В. 
          Коротун О.М. 
 
секретар судового засідання Нікітенко А.В.
за участю представників сторін: 
від позивача: не з`явились;
від відповідача: адвокат Мотуренко Ю.А.;

розглянувши апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго"
на рішення Господарського суду міста Києва від 16.07.2019 (повний текст складено та підписано 20.07.2020)
у справі № 910/253/20 (суддя Плотницька Н.Б.)
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Прикарпатенерготрейд"
до Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго"
про стягнення 24 680 991,84 грн.
ВСТАНОВИВ:

03.01.2020 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Прикарпатенерготрейд" з вимогами до Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" про стягнення 24   680 991,84 грн. заборгованості за договором про надання послуг із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел від 01.07.2019 № 2019/1276/1, в тому числі 22 578 109,68 грн. основного боргу, 678 030,22 грн. пені, 787   075,05 грн. штрафу, 567 611,52 грн. штрафу та 70 165,37 грн.    3% річних.
Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач в порушення норм чинного законодавства України та укладеного між сторонами договору неналежним чином виконав взяті на себе зобов`язання з оплати наданих послуг, у зв`язку з чим в останнього виникла заборгованість у розмірі 22 578 109,68 грн. Крім того, у зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань позивачем нараховано    678 030,22 грн. пені, 787 075,05 грн. штрафу, 567 611,52 грн. штрафу та 70 165,37 грн. 3% річних.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 16.07.2020 у справі № 910/253/20 позов задоволено, провадження у справі № 910/253/20 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Прикарпатенерготрейд" з вимогами до Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" про стягнення 22 578 109,68 грн. основного боргу за договором про надання послуг із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел від 01.07.2019 № 0239/09021 закрито, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Прикарпатенерготрейд" до Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" про стягнення 678 030,22 грн. пені, 787 075,05 грн. штрафу, 567 611,52 грн. штрафу та 70   165,37 грн. 3% річних задоволено, стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Прикарпатенерготрейд" 678 030,22 грн. пені, 787 075,05 грн. штрафу, 567   611,52 грн. штрафу, 70 165,37 грн. 3% річних та витрати по сплаті судового збору у розмірі 31 543,23 грн.
Не погоджуючись із прийнятим рішенням місцевого господарського суду, Приватне акціонерне товариство "Національна енергетична компанія "Укренерго" звернулось до Північного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 16.07.2020 у справі № 910/253/20 повністю та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову, судові витрати покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю "Прикарпатенерготрейд".
Підстави апеляційної скарги обґрунтовуються наступними доводами.
Скаржник не погоджується із оскаржуваним рішенням (в частині задоволення позову) та вважає, що судом першої інстанції при його постановленні неповно з`ясовано обставини справи, що мають значення для справи; порушено норми процесуального права; неправильно застосовано норми матеріального права, а саме:
-          правовідносини, які виникли між сторонами за вищевказаним договором підлягають спеціальному нормативному врегулюванню, зокрема, Законом України «Про ринок електричної енергії», який визначає правові, економічні та організаційні засади функціонування ринку електричної енергії, регулює відносини, пов`язані з виробництвом, передачею, розподілом, купівлею-продажем, постачання електричної енергії споживачам з урахуванням інтересів споживачів, розвитку ринкових відносин, мінімізації витрат на постачання електричної енергії та мінімізації негативного впливу на навколишнє природнє середовище;
-          станом на дату виникнення зобов`язань відповідача на виконання спеціальних обов`язків в іншому розмірі, аніж це передбачено структурою тарифу Законом не передбачено. Також не передбачено Законом покриття витрат оператора системи передачі на виконання спеціальних обов`язків з інших джерел, аніж з тарифу на послуги з передачі електричної енергії та поза розміром, ніж це встановлено у затвердженому НКРЕКП тарифі. До того ж використання коштів на цілі або у розмірах, не передбачених встановленою структурою тарифу є нецільовим використанням коштів. Беручи до уваги вищевикладене, оплата вартості послуг позивача із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел за спірний період можлива лише у разі включення відповідних витрат до структури тарифу зі сторони НКРЕКП, як регулятора ринку електричної енергії. Однак, станом на дату виникнення відповідних зобов`язань відповідача жодних змін до постанови НКРЕКП від 12.07.2019 № 1411, в частині збільшення витрат відповідача на виконання спеціальних обов`язків внесено не було. Зазначені об`єктивні причини унеможливили вчасне виконання відповідачем своїх зобов`язань за спірним договором;
-          в порушення ч. 5 ст. 236 ГПК України місцевий суд не з`ясував вищевикладені обставини, внаслідок чого дійшов помилкового висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову. Крім того, місцевим судом не застосовано до спірних правовідносин ч. 1 ст. 614 ЦК України за змістом якої особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Саме наявність вини є підставою для відповідальності за порушення зобов`язання. Відповідно відсутність вини виключає можливість застосування відповідальності. За таких умов, оскільки в діях відповідача відсутня вина, як складовий елемент господарсько-правової відповідальності, відсутні підстави для застосування до відповідача відповідальності за невчасну оплату послуг позивача;
-          суд першої інстанції помилково застосовано норми матеріального права, що не підлягали застосуванню - ст. 218 ГК України та ст. 617 ЦК України, і не застосував норми матеріального права, що підлягали застосуванню - ч. 1 ст. 614 ЦК України, оскільки як слідує із матеріалів справи, відповідач не обґрунтовував заперечення проти позову настанням форс-мажорних обставин, до яких дійсно не належить відсутність у боржника грошових коштів;
-          суд першої інстанції безпідставно відмовив відповідачу у задоволенні клопотання про зменшення штрафних санкцій, чим фактично порушив ч. 3 ст. 551 ЦК України та ст. 233 ГК України, оскільки відповідач звертав увагу місцевого суду на відсутність у позивача будь-яких збитків в розумінні ст. 22 ЦК України, пов`язаних з невчасною оплатою відповідачем вартості послуг за договором, про що свідчать матеріали справи. Проти відсутності будь-яких збитків не заперечував і сам позивач;
-          місцевий господарський суд не взяв до уваги існування причин (об`єктивних обставин), що унеможливлюють здійснення відповідачем вчасного розрахунку за договором; не врахував ні правовий статус, ні завдання покладені законодавством на відповідача та проігноровано його інтереси; судом не оцінено ні ступінь виконання відповідачем своїх зобов`язань, ні наслідки порушення зобов`язання перед позивачем, а також не встановив невідповідність розміру стягуваних штрафу та пені таким наслідкам; не враховано добросовісність поведінки відповідача (відсутність будь-якого ухиляння) та добровільність виконання свого обов`язку, що підтверджує бажання якнайшвидшого усунення відповідачем порушень щодо виконання своїх зобов`язань. Натомість позивачем не надано жодного доказу, підтверджуючого факт заподіяння відповідачем будь-яких збитків, а також за наявності обставин, які мають істотне значення, що підтверджують добросовісність поведінки та ненавмисних характер прострочення відповідачем своїх зобов`язань за договором;
-          місцевим судом проігноровано усталену позицію Верховного Суду, викладену, зокрема, у постанові від 22.10.2019 у справі № 904/5830/18 згідно із якою неустойка не повинна перетворюватись на несправедливо непомірний тягар для боржника та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.
Відповідно до витягу із протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу № 910/253/20 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Гаврилюк О.М., судді: Ткаченко Б.О., Сулім В.В.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 07.09.2020 апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" на рішення Господарського суду міста Києва від 16.07.2019 у справі №    910/253/20 залишено без руху, надано скаржнику строк для усунення недоліків апеляційної скарги.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 25.09.2020 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" на рішення Господарського суду міста Києва від 16.07.2019 у справі №   910/253/20 та призначено справу до розгляду у судовому засіданні 05.11.2020.
23.10.2020 від позивача через відділ канцелярії суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому позивач заперечив проти доводів апеляційної скарги, з огляду на те, що:
- у апеляційній скарзі відповідач зазначає, що оплата вартості послуг позивача із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел за спірний період можлива лише у разі включення відповідних витрат до структури тарифу зі сторони НКРЕКП, як регулятора ринку електричної енергії, однак, станом на дату виникнення відповідних зобов`язань відповідача жодних змін до постанови НКРЕКП від 12.07.2019 № 1411, в частині збільшення витрат відповідача на виконання спеціальних обов`язків внесено не було. Тобто, скаржник, наводячи такі аргументи, не наводить пояснень та не надає доказів, які б підтверджували, що саме після внесення змін до вказаної постанови стало можливим позивачу 28.01.2020 повністю провести розрахунок з основної суми заборгованості, а саме 22   578   109,68 грн. заборгованості із оплати послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел. Відповідачем також не надано доказів у суді першої інстанції, яким чином було розподілені кошти у сумі 485 млн. на користь постачальників універсальних послуг для компенсації «зеленого» тарифу для приватних домогосподарств та чому заборгованість погашалась перед одними контрагентами та відбувалось нарощення заборгованості перед іншими контрагентами, в тому числі і перед позивачем;
- водночас, як і відповідач, позивач теж у рамках виконання спецобов`язків зобов`язаний здійснювати купівлю електричної енергії, виробленої з енергії сонячного випромінювання та/або енергію вітру об`єктами енергетики (генеруючими установками) приватного домогосподарства за «зеленим» тарифом, встановленим НКРЕКП на підставі укладеного типового договору купівлі-продажу, таким чином, кошти, що надходять від відповідача спрямовуються щомісячно позивачем побутовим споживачам за генеровану їхніми електроустановками електроенергію, тим самим, позивачем понесені додаткові витрати, не передбачені структурою тарифних витрат постачальника універсальних послуг, на оплату побутовим споживачам за згенеровану ними електричну енергію та на сплату відсотків банківським установам за отримання кредиту;
- наявність численних роз`яснень НКРЕКП, що незважаючи на відсутність коштів від відповідача, постачальники універсальних послуг зобов`язані здійснювати вчасну оплату побутовим споживачам за «зеленими тарифами», є ще одним доказом, що посилання відповідача на недостатність коштів у тарифі є лише надуманим аргументом та наслідком дій відповідача, адже НКРЕКП, як регулюючий та контролюючий орган у галузі енергетики, не підтвердив достовірність позиції відповідача, яку компанія займає у судових аналогічних справах, щодо відсутності її вини. 
Розпорядженням Північного апеляційного господарського суду, у зв`язку із перебуванням судді Ткаченко Б.О., з 03.11.2020, на лікарняному, призначено повторний автоматизований розподіл судової справи № 910/253/20.
Відповідно до витягу із протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу № 910/253/20 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Гаврилюк О.М., судді: Коротун О.М., Сулім В.В.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 04.11.2020 прийнято справу №    910/253/20 до провадження за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" на рішення Господарського суду міста Києва від 16.07.2019 у складі колегії суддів: головуючий суддя - Гаврилюк    О.М., судді: Коротун О.М., Сулім В.В.
На підставі ст.ст. 216, 270 ГПК України, ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 05.11.2020 оголошено перерву у розгляді апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" на рішення Господарського суду міста Києва від 16.07.2019 у справі №   910/253/20 до 19.11.2020.
Представник позивача у судове засідання 19.11.2020 не з`явився.
Згідно із ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Дослідивши матеріали справи, які містять докази повідомлення всіх учасників судового процесу про дату, час та місце судового засідання, враховуючи положення ч. 12 ст. 270 ГПК, судова колегія ухвалила розглядати апеляційну скаргу за відсутності представника позивача.
Представник відповідача у судовому засіданні 19.11.2020 просив рішення Господарського суду міста Києва від 16.07.2020 у справі № 910/253/20 скасувати, вимоги апеляційної скарги задовольнити.
Згідно із ч.ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. 
Колегія суддів, розглянувши наявні матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, доводи відзиву на апеляційну скаргу, перевіривши юридичну оцінку фактичних обставин даної господарської справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, встановила наступне.
Як вбачається із матеріалів справи, 01.07.2019 між позивачем та Державним підприємством "Національна енергетична компанія "Укренерго", правонаступником якого є Приватне акціонерне товариство "Національна енергетична компанія "Укренерго" - відповідач, укладено договір про надання послуг із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел № 0239-09021, відповідно до умов якого для забезпечення покриття економічно обґрунтованих витрат позивача, за договором постачальника послуг, на виконання спеціальних обов`язків із закупівлі електричної енергії за "зеленим" тарифом надає відповідачу, за договором замовнику, послугу із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії в обсязі та на умовах, визначених цим договором.
Відповідно до п.п. 1.2, 2.1, 3.1, 3.3 договору відповідач сплачує позивачу вартість наданих послуг відповідно до умов цього договору. Вартість та порядок оплати послуги визначаються відповідно до вимог Порядку купівлі електричної енергії за "зеленим" тарифом, затвердженого постановою НКРЕКП від 26.04.2019 № 641 (далі - Порядок), у розрахунковому періоді та відповідно до фактичних обсягів купівлі електричної енергії за "зеленим" тарифом позивача. Позивач зобов`язаний: здійснювати розрахунок вартості послуги виходячи із фактичних обсягів купівлі виробленої електричної енергії за "зеленим" тарифом відповідно до Порядку; затверджувати вартість послуги у регулятора відповідно до глав 11 та 12 Порядку; на запит відповідача надавати розрахунок вартості послуги, проведений у розрахунковому періоді (додаток 1 до договору), та первинну документацію, на підставі якої його проведено; повідомляти про зміни реквізитів, а також про припинення дії ліцензії, реорганізацію чи ліквідацію позивача; повідомляти відповідача про обставини, що зумовлюють проведення перерахунку вартості послуги, передбаченого п. 2.1 глави 2 цього договору; повідомляти про вартість послуги, визначену в розрахунковому періоді; надавати послугу. Відповідач зобов`язаний: приймати послугу, яку надає позивач; на запит позивача надати достовірну інформацію, яка необхідна для виконання умов цього договору; повідомляти про зміни реквізитів, припинення дії ліцензії, реорганізацію чи ліквідацію; у повному обсязі здійснювати оплату послуги, розрахованої позивачем та затвердженої регулятором; повертати підписаними та належним чином оформленими акти приймання-передачі наданих послуг (додаток 2 до цього договору) протягом 5 днів з дня їх отримання; проводити оплату вартості послуги виключно у грошовій формі; складати та надавати позивачу податкову накладну згідно з вимогами чинного законодавства України.
Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.
Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Дослідивши зміст укладеного між позивачем та відповідачем договору, суд дійшов висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є договором про надання послуг.
Відповідно до ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
Частиною 1 ст. 903 ЦК України встановлено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.06.2018 за № 429, Товариство з обмеженою відповідальністю "Прикарпатенерготрейд" є постачальником електричної енергії на підставі ліцензії на право провадження господарської діяльності з постачання електричної енергії споживачу. Позивач відповідно до чинної ліцензії виконує   функції постачальника універсальних послуг на закріпленій території.
Закон України "Про ринок електричної енергії" визначає правові, економічні та організаційні засади функціонування ринку електричної енергії, регулює відносини, пов`язані з виробництвом, передачею, розподілом, купівлею-продажем, постачанням електричної енергії для забезпечення надійного та безпечного постачання електричної енергії споживачам з урахуванням інтересів споживачів, розвитку ринкових відносин, мінімізації витрат на постачання електричної енергії та мінімізації негативного впливу на навколишнє природне середовище.
Пунктом 18 ч. 1 ст. 4 Закону України "Про ринок електричної енергії" визначено, що учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах. Для забезпечення функціонування ринку електричної енергії укладаються такі види договорів, зокрема про купівлю-продаж електричної енергії за "зеленим" тарифом.
Відповідно до п. 55 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про ринок електричної енергії"   оператор системи передачі - юридична особа, відповідальна за експлуатацію, диспетчеризацію, забезпечення технічного обслуговування, розвиток системи передачі та міждержавних ліній електропередачі, а також за забезпечення довгострокової спроможності системи передачі щодо задоволення обґрунтованого попиту на передачу електричної енергії.
Приватне акціонерне товариство "Національна енергетична компанія "Укренерго" відповідно до ліцензії є оператором системи передачі та здійснює централізоване диспетчерське (оперативно-технологічне) управління об`єднаної енергетичної системи України.
Відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 63 Закону України "Про ринок електричної енергії"   постачальник універсальних послуг зобов`язаний купувати електричну енергію, вироблену генеруючими установками приватних домогосподарств, встановлена потужність яких не перевищує 50 кВт, за "зеленим" тарифом в обсязі, що перевищує місячне споживання електричної енергії такими приватними домогосподарствами.
Частиною 6 зазначеної статті Закону України "Про ринок електричної енергії" визначено, що постачальник універсальних послуг одночасно з виконанням обов`язку щодо купівлі електричної енергії за "зеленим" тарифом у приватних домогосподарств, величина встановленої потужності генеруючих установок яких не перевищує 50 кВт, надає оператору системи передачі послугу із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії.
Така послуга надається постачальником універсальних послуг виходячи з фактичних обсягів купівлі електричної енергії за "зеленим" тарифом у приватних домогосподарств.
Вартість послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії визначається у відповідні розрахункові періоди як різниця між вартістю електричної енергії, купленої ним за "зеленим" тарифом, та її вартістю, розрахованою за цінами ринку "на добу наперед". Розрахунок вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії здійснюється постачальником універсальних послуг відповідно до порядку купівлі електричної енергії, виробленої з альтернативних джерел енергії. Вартість послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії затверджується Регулятором.
Отже, згідно положень ст.ст. 33, 62, 63 Закону України "Про ринок електричної енергії" на відповідача, який є оператором системи передачі об`єднаної енергетичної системи України та позивача, який виконує функції постачальника універсальних послуг, Законом покладено спеціальні обов`язки для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку електричної енергії, зокрема: спеціальні обов`язки із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел.
Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 26.04.2019 за № 641 затверджено Порядок купівлі гарантованим покупцем електричної енергії, виробленої з альтернативних джерел енергії (далі - Порядок), главою 3 якого визначено, що на гарантованого покупця, ПУП та ОСП на строк визначений законодавством покладаються спеціальні обов`язки із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, а п. 3.2 зазначеної глави передбачено, що для надання послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел гарантований покупець або ПУП укладають з ОСП договір про надання послуг із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел відповідно до типової форми, затвердженої постановою НКРЕКП від 26.04.2019 №   641.
Так, п. 3.1 договору № 0239-09021 визначено, що позивач зобов`язаний здійснювати розрахунок вартості послуги виходячи із фактичних обсягів купівлі виробленої електричної енергії за "зеленим" тарифом відповідно до Порядку; затверджувати вартість послуги у регулятора відповідно до глав 11 та 12 Порядку.
Відповідно до п.п. 12.1-12.4 глави 12 Порядку гарантованому покупцю здійснюється оплата його послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії за розрахунковий місяць, що визначається як сума платежу, що становить різницю між вартістю електричної енергії, купленої гарантованим покупцем у виробників за "зеленим" тарифом, та її вартістю під час продажу на РДН та ВДР, витрат гарантованого покупця, пов`язаних із врегулюванням небалансів електричної енергії балансуючої групи виробників за "зеленим" тарифом, та витрат, передбачених кошторисом гарантованого покупця на його діяльність. Протягом перших семи робочих днів місяця, наступного за розрахунковим, ПУП направляє ОСП акт приймання-передачі та відповідний розрахунок вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, наданої ПУП. ОСП, протягом трьох робочих днів з дати отримання повертає акт приймання-передачі ПУП, підписаний зі своєї сторони. Протягом двох робочих днів після отримання від ОСП акта приймання-передачі, підписаного з його сторони, ПУП надає Регулятору вартість послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел для затвердження. Протягом трьох робочих днів з дати затвердження Регулятором вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел, наданої ПУП у розрахунковому місяці, ОСП здійснює 100% оплату ПУП вартості наданої послуги відповідно до акта приймання-передачі.
Згідно із п. 3 ч. 2 ст. 3 Закону України "Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг" регулятор здійснює державне регулювання шляхом формування цінової і тарифної політики у сферах енергетики та комунальних послуг та реалізації відповідної політики у випадках, коли такі повноваження надані Регулятору законом.
Пунктом 13 ч. 1 ст. 17 Закону України "Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг" визначено, що для ефективного виконання завдань державного регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг регулятор встановлює державні регульовані ціни і тарифи на товари (послуги) суб`єктів природних монополій та інших суб`єктів господарювання, що провадять діяльність на ринках у сферах енергетики та комунальних послуг, якщо відповідні повноваження надані регулятору законом, та змінює їх за результатами перевірки або моніторингу.
Факт надання позивачем послуг за договором про надання послуг із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел від 01.07.2019 № 0239-09021 та прийняття їх відповідачем підтверджується підписаними сторонами актами приймання-передачі наданих послуг від 30.09.2019 на суму 13   117 917,53 грн. та від 31.10.2019 на суму 9   460 192,15 грн., належним чином засвідчені копії яких наявні у матеріалах справи.
Однак, відповідачем, в порушення умов укладеного договору про надання послуг із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел від 01.07.2019 № 0239-09021 та норм чинного законодавства, належним чином не виконано взяті на себе зобов`язання щодо своєчасної оплати наданих послуг, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а також не спростовано відповідачем, у зв`язку із чим, позивачем нараховано відповідачу 678 030,22 грн. пені, 787 075,05 грн. штрафу, 567 611,52 грн. штрафу та 70 165,37 грн. 3% річних.
Як вбачається із матеріалів справи, 30.09.2019 між сторонами підписано акт приймання-передачі наданих послуг із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел за період з 01.09.2019 по 30.09.2019 на суму 13   117 917,53 грн.
Постановою НКРЕКП від 14.11.2019 за № 2384 затверджено розмір вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, наданих постачальниками універсальних послуг у вересні 2019р., зокрема, для позивача у розмірі 10   931 597,94 грн. (без ПДВ).
31.10.2019 між сторонами підписано акт приймання-передачі наданих послуг із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел за період з 01.10.2019 по 31.10.2019 на суму 9   460 192,15 грн.
Постановою НКРЕКП від 26.11.2019 за № 2484 затверджено розмір вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, наданої постачальниками універсальних послуг у листопаді 2019р., зокрема, для позивача, у розмірі 7   883 493,46 грн. (без ПДВ).
Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Так, як вбачається із матеріалів справи, відповідачем сплачено суму основного боргу у розмірі 22 578 109,68 грн., що підтверджується копією платіжного доручення від 28.01.2020 № 1026.
Таким чином, колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується із висновком господарського суду першої інстанції про те, що враховуючи положення п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України, провадження у справі в частині стягнення основного боргу у розмірі 22 578 109,68 грн., підлягає закриттю.
Відповідно до ч. 2 ст. 193 ГК України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу; порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.  
Частиною 1 ст. 216 ГК України встановлено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.
Згідно із ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.
Відповідно до ст.ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання); у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.
Статтею 549 ЦК України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань», платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється з згодою сторін.
Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня (ст.3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань»).
Пунктом 4.3. договору визначено, що у разі порушення відповідачем зобов`язань щодо строків оплати наданих послуг, визначених у порядку, відповідач сплачує позивачу пеню в розмірі 0,1% від вартості послуг, з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення. Додатково стягується штраф у розмірі 7% від зазначеної вартості послуг за прострочення понад 30 днів.
Згідно із ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три процента річних від суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Передбачене законом право кредитора вимагати сплати суми боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.
Враховуючи те, що матеріалами справи підтверджено виконання відповідачем грошового зобов`язання перед позивачем із порушенням умов договору, перевіривши розрахунок сум пені, штрафу та 3% річних, доданий до позовної заяви, колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується із висновком господарського суду першої інстанції, що стягненню з відповідача на користь позивача підлягають суми пені у розмірі 678 030,22 грн., штрафу у розмірі 787 075,05 грн., 3% річних у розмірі 70 165,37 грн. та вважає зазначені суми правильними, обгрунтованими та такими, що підлягають стягненню з відповідача.
Щодо клопотання відповідача про зменшення розміру штрафних санкцій, колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає наступне.
У частині першій статті 230 ГК України унормовано, що штрафними санкціями визнаються господарські санкції у виді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.
Відповідно до статті 233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.
Згідно з частиною третьою статті 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.
За змістом зазначених норм, вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен оцінити, чи є такий випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеня виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.
Таким чином, аналіз зазначених норм права дозволяє дійти висновку, що право суду зменшити заявлені до стягнення суми штрафних санкцій пов`язане з наявністю виняткових обставин, встановлення яких вимагає надання оцінки поданим учасниками справи доказам та обставинам, якими учасники справи обґрунтовують наявність підстав для зменшення штрафних санкцій, так і заперечення інших учасників щодо такого зменшення. Обов`язок доведення існування обставин, які можуть бути підставою для зменшення розміру заявленої до стягнення суми пені, покладається на особу, яка заявляє відповідне клопотання.
Зменшення розміру неустойки є правом суду, а за відсутності в законі як переліку виняткових обставин, так і врегульованого розміру (відсоткове співвідношення) можливого зменшення штрафних санкцій, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи,  враховуючи загальні засади цивільного законодавства, передбачені статтею 3 ЦК України (справедливість, добросовісність, розумність) та з дотриманням правил статті 86 ГПК України на власний розсуд та внутрішнім переконанням вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе таке зменшення та конкретний розмір зменшення неустойки.
Такого правового висновку дійшов Верховний Суд у Постанові від 27.03.2019 у справі № 912/1703/18, від якого колегія суддів Верховного Суду не вважає за необхідне відступати при розгляді справи № 922/2772/18.
Отже, питання щодо зменшення розміру штрафних санкцій суд вирішує у відповідності до статті 86 ГПК України за наслідками аналізу, оцінки та дослідженню конкретних обставин справи  з огляду на фактично-доказову базу, встановлені судами фактичні обставини, що формують зміст правовідносин, умов конкретних правовідносин з урахуванням наданих сторонами доказів, тобто у сукупності з`ясованих ним обставин, що свідчать про наявність/відсутність підстав для вчинення зазначеної дії.
Однак, як вбачається із матеріалів справи, відповідачем лише після звернення позивача до суду із даним позовом, сплачено основну суму заборгованості, крім того, відповідачем не доведено наявності обставин тяжкого фінансового стану відповідача, відсутності завдання збитків іншим учасникам господарських відносин та не доведено наявності обставин, з якими законодавець пов`язує можливість такого зменшення.
Колегія суддів апеляційного господарського суду не погоджується із доводами апеляційної скарги, враховуючи викладене та наступне.
Посилання скаржника на те, що станом на дату виникнення зобов`язань відповідача на виконання спеціальних обов`язків в іншому розмірі, аніж це передбачено структурою тарифу Законом не передбачено, на те, що не передбачено Законом покриття витрат оператора системи передачі на виконання спеціальних обов`язків з інших джерел, аніж з тарифу на послуги з передачі електричної енергії та поза розміром, ніж це встановлено у затвердженому НКРЕКП тарифі, до того ж використання коштів на цілі або у розмірах, не передбачених встановленою структурою тарифу є нецільовим використанням коштів, спростовується оплатою відповідачем суми основної заборгованості за відсутності внесення змін до постанови НКРЕКП від 12.07.2019 за №   1411.
Твердження скаржника про відсутність вини в порушенні зобов`язання є безпідставним, враховуючи наступне.
В силу ст. 617 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів.
Відповідно до ч. 1 ст. 614 ЦК України, на яку посилається відповідач, особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання.
Будь-яких доказів на підтвердження вжиття всіх залежних від скаржника заходів щодо належного виконання зобов`язання останнім не надано.
Статтею 614 ЦК України встановлено відсутність вини як підставу звільнення особи від відповідальності за порушення зобов`язання.
Слід зазначити, що нормами ст. 625 ЦК України  визначено відповідальність за порушення саме грошового зобов`язання незалежно від наявності чи відсутності вини боржника, є спеціальними, конкретизуючими і не передбачають жодних підстав звільнення від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання.
Таким чином, порушення відповідачем умов договору щодо оплати послуг є підставою для нарахування визначених умовами договору та ст.ст. 549, 550, 625 ЦК України платежів, а відсутність вини відповідача в порушенні своїх грошових зобов`язань за договором не звільняє його від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Згідно із ч. 1 ст. 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.
Відповідно до ст. 229 ГК України, учасник господарських відносин у разі порушення ним грошового зобов`язання не звільняється від відповідальності через неможливість виконання і зобов`язаний відшкодувати збитки, завдані невиконанням зобов`язання, а також сплатити штрафні санкції відповідно до вимог, встановлених цим Кодексом та іншими законами, а відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Так, як вже зазначалось, відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.
Як вбачається, дана норма дозволяє зменшити розмір неустойки за рішенням суду за наявності кількох умов: якщо розмір неустойки значно перевищує розмір заподіяних невиконанням зобов`язання збитків; за наявності інших обставин, що мають істотне значення. ЦК не містить переліку таких обставин. Це питання вирішується на підставі аналізу конкретної ситуації. Судова практика виходить з того, що істотне значення можуть мати обставини, які стосуються ступеня виконання зобов`язання, причин невиконання або неналежного виконання, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків тощо.
В свою чергу в статті 233 ГК України визначає в якості обставин, які беруться до уваги у випадку зменшення неустойки, ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть учать у зобов`язанні; не лише майнові, але і інші інтереси сторін, які заслуговують на увагу.
При застосуванні ч. 3 ст. 551 ЦК України та ст. 233 ГК України слід мати на увазі, що поняття "значно" та "надмірно" є оціночними і мають конкретизуватися судом у кожному конкретному випадку. При цьому слід враховувати, що правила ч. 3 ст. 551 ЦК України та ст. 233 ГК України направлені на запобігання збагаченню кредитора за рахунок боржника, недопущення заінтересованості кредитора у порушенні зобов`язання боржником (абзац 3 пункту 42 інформаційного листа Вищого господарського суду України від 07.04.2008 № 01-8/211 "Про деякі питання практики застосування норм Цивільного та Господарського кодексів України").
Натомість, в даній ситуації, договір укладений між сторонами за типовою формою, яка затверджена Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 26.04.2019 за № 641, тобто розмір штрафних санкцій врегульований нормативно-правовим актом.
Слід зазначити, що передбачена ст. 625 ЦК України сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом) не має характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові, а умовами укладеного сторонами договору встановлений обов`язок замовника у повному обсязі здійснювати оплату вартості послуг, розрахованої постачальником послуг та затвердженої регулятором.
Відповідно до ст.ст. 73, 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості, що скаржником зроблено не було.
Твердження апеляційної скарги не спростовують висновків, викладених у рішенні Господарського суду міста Києва від 16.07.2020 у справі № 910/253/20.
Отже, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час перегляду рішення судом апеляційної інстанції, скаржник не подав жодних належних та допустимих доказів на підтвердження власних доводів, які могли б бути прийняті та дослідженні судом апеляційної інстанції в розумінні ст.ст. 73, 74, 76-79, 269 ГПК України.
За встановлених обставин, на думку колегії суддів, висновок місцевого суду про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог, відповідає нормам чинного законодавства, фактичним обставинам справи і наявним у ній матеріалам, а доводи апеляційної скарги їх не спростовують.
З огляду на викладене, підстав для зміни або скасування рішення місцевого суду не вбачається.
Зважаючи на відмову у задоволенні апеляційної скарги, судові витрати за подання апеляційної скарги покладаються на заявника апеляційної скарги - Приватне акціонерне товариство "Національна енергетична компанія "Укренерго", згідно із ст. 129 ГПК України.  
Керуючись ст.ст. 124, 129-1 Конституції України, ст.ст. 8, 11, 74, 129, 240, 267-270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" на рішення Господарського суду міста Києва від 16.07.2020 у справі № 910/253/20  залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду міста Києва від 16.07.2020 у справі № 910/253/20 залишити без змін.
3. Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покласти на Приватне акціонерне товариство "Національна енергетична компанія "Укренерго".
6. Справу № 910/253/20 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова підписана 28.12.2020 у зв`язку із перебуванням судді Гаврилюка О.М. на лікарняному.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у випадках, передбачених ст. 287-291 Господарського процесуального кодексу України, з урахуванням приписів п. 2 ч. 3 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя                                                            О.М. Гаврилюк 

Судді                                                                                В.В. Сулім

                                                                                О.М. Коротун