П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

07 жовтня 2020 р.	м.Одеса	Справа № 400/2160/20	

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді – Коваля М.П.,
                    суддів – Домусчі С.Д.,
                                – Турецької І.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одеса апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 27 серпня 2020 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, – 

В С Т А Н О В И В:

          У червні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Миколаївського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області в якому просив суд:
          – визнати протиправною бездіяльності ГУ ПФУ в Миколаївській області щодо не призначення пенсії за віком ОСОБА_1 ;
          – зобов`язати ГУ ПФУ в Миколаївській області призначити та виплачувати пенсію за віком ОСОБА_1 як не працюючому пенсіонеру, з врахуванням всього стажу, зазначеного в трудовій книжці, заробітної плати для обчислення пенсії, але в розмірі не меншому ніж прожитковий мінімум для непрацездатних осіб, починаючи з дати звернення – 06 серпня 2014 року та виплачувати на визначений пенсіонером банківський рахунок.
          Позовні вимоги ґрунтуються на тому, що 06 серпня 2014 року представник ОСОБА_1 звернувся до Управління ПФУ в Заводському районі м. Миколаєва із заявою про призначення пенсії за віком, проте рішенням від 05.11.2014 року № 67/1 Пенсійний фонд відмовив у призначенні пенсії. Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 22.03.2017 року по справі № 489/9660/14-а вказане рішення Пенсійного органу скасовано та зобов`язано останнього прийняти рішення по заяві ОСОБА_1 від 06.08.2014 року про призначення пенсії за віком з урахуванням того, що відсутність документів на підтвердження місця проживання (реєстрації) на території України не є підставою для відмови у призначенні пенсії. Рішенням від 19.05.2017 року № 36/9 Пенсійний фонд відмовив ОСОБА_1 у призначені пенсії за віком, оскільки не підтверджено наявність у заявника необхідного для призначення пенсії загального страхового стажу (15 років) через наявні розбіжності у записі ім`я ОСОБА_1 у наданих ним для призначення пенсії документах. Рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 03.12.2019 року по справі № 208/4362/19 встановлено факт належності ОСОБА_1 трудової книжки з датою заповнення 02.09.1971 року, УРСР від 29.04.1971 року, диплому НОМЕР_1 , виданого Харківським автомобільно-дорожнім інститутом від 16.06.1977 року, диплому серія НОМЕР_2 , виданого Куп`янським автотранспортним технікумом Мінавтотранс УРСР від 29.04.1971р., оформлені на ОСОБА_2 . 03.01.2020 року представник ОСОБА_2 звернувся до ГУ ПФУ в Миколаївській області із заявою долучити до матеріалів пенсійної справи ОСОБА_2 засвідчену судом копію рішення Заводського районного суду         м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 03.12.2019 року по справі № 208/4362/19 про встановлення факту, що має юридичне значення та розглянути заяву ОСОБА_2 від 06.08.2014 року про призначення пенсії за віком та прийняти рішення з урахуванням наданого судового рішення. Листом № 172-К-07 від 21.01.2020 року ГУ ПФУ в Миколаївській області відмовило ОСОБА_2 у призначенні пенсії за віком, оскільки питання призначення пенсії не було предметом спору у судовому засіданні, прийняти відповідне рішення про призначення пенсії за віком відповідно до заяви від 06.08.2014 року підстав не має. На думку Позивача такі дії Відповідача є протиправними та такими, що грубо порушують його право на належний рівень пенсійного забезпечення. З огляду на таке, просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
          Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 27 серпня 2020 року по справі № 400/2160/20 (суддя Лебедєва Г.В.) відмовлено ОСОБА_2 у задоволенні позовних вимог до ГУ ПФУ в Миколаївській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії.
          Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2 звернувся до П`ятого апеляційного адміністративного суду з апеляційною скаргою, в якій вважає, що рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам ст. 242 КАС України, тому просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким його позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. 
          Обґрунтовуючи апеляційну скаргу сторона посилається на п. 1.7. та 4.1. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» затверджений постановою Правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України від 27 грудня 2005 року за № 1566/11846 (далі – Порядок № 22-1) та зазначає, що будь-яких зауважень щодо розбіжностей в написанні ім`я Позивача в прийнятих управлінням для призначення пенсії документів розписка-повідомлення заяви від 06 серпня 2014 року про призначення пенсії не містила. Такі вимоги зазначені управлінням лише при прийнятті рішення № 36/9 від 19.05.2017 року. Проте, в який спосіб має діяти в даному випадку пенсіонер, ні Порядок № 22-1, ні Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» не визначає.
          Позивач має вибір або оскаржити зазначене рішення або усунути спірне питання. Позивач надав відповідачу рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська про встановлення юридичного факту належності Позивачу наданих 06.08.2014 року Управлінню документів для призначення пенсії та просив прийняти рішення про призначення пенсії. Вимога повторного звернення із заявою про призначення пенсії, підтримана судом, суперечить Закону та змісту правовідносин.
          Разом з цим скаржник зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку. В той же час за наслідком повторного звернення із заявою про призначення пенсії Позивача буде позбавлено пенсії за 6 років. У в`язку з чим вважає, що усунення Позивачем недоліків визначених в рішенні № 36/9 від 19.05.2017 року, звернення з вимогою призначити пенсію та подальша протиправна бездіяльність управління змінюють правовідносини та не потребують скасування рішення               № 36/9 від 19.05.2017 року.
          Відповідач надав до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, у якому зазначено про законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
          Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення виходячи з наступного.
          Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи,   ОСОБА_2 є громадянином України та на час звернення до Пенсійного фонду за призначенням пенсії його вік склав 63 роки.
          Згідно трудової книжки страховий стаж ОСОБА_2 склав 24 роки 5 місяців 29 днів та відповідно до ч.1 ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» набув право на признання пенсії за віком.
           06 серпня 2014 року представник ОСОБА_2 звернувся до Управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м. Миколаєва із заявою про призначення пенсії за віком.
          Рішенням Управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м. Миколаєва від 05 листопада 2014 року № 67/1 позивачу відмовлено в призначенні пенсії.
          Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 22.03.2017 року по справі № 489/9660/14-а постанову Ленінського районного суду м. Миколаєва від 09.08.2016 року змінено та викладено її резолютивну частину в наступній редакції: «Адміністративний позов ОСОБА_1 та ОСОБА_3 задовольнити частково. Рішення управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м. Миколаєва від 05 листопада 2014 року №№ 67/1, 67/2 скасувати. Зобов`язати управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м. Миколаєва прийняти рішення по заявам ОСОБА_1 та ОСОБА_3 від 06 серпня 2014 року про призначення пенсії за віком з урахуванням того, що відсутність документів на підтвердження місця проживання (реєстрації) на території України не є підставою для відмови у призначенні пенсії. В задоволенні решти позовних вимог відмовити. В іншій частині постанову Ленінського районного суду м. Миколаєва від 9 серпня 2016 року – залишити без змін.».
          На виконання постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 22.03.2017 року по справі № 489/9660/14-а щодо прийняття по суті рішення про призначення пенсії за віком ОСОБА_2 , починаючи з 06.08.2014 року, Пенсійний фонд листом від 30.05.2017 року за вихідним № 118-А-01 повідомив, що рішенням Управління від 19.05.2017 року № 36/9 ОСОБА_2 відмовлено в призначені пенсії за віком, оскільки не підтверджено наявність у заявника необхідного для призначення пенсії загального страхового стажу (15 років). Підставою для відмови стали розбіжності у записі ім`я ОСОБА_2  у наданих ним для призначення пенсії документах. Так, у трудовій книжці від 02.09.1971 року, дипломі серія НОМЕР_2 від 29.04.1971 року, дипломі серія НОМЕР_1 від 16.06.1977 року ім`я ОСОБА_2 зазначено як « ОСОБА_4 ». У архівній довідці від 21.11.2013 року № 3102 про роботу на заводі «Дормашина», наданої ТОВ «Аврора і Ко», що видана на підставі особової картки, значиться ім`я « ОСОБА_5 ».
          Рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 03.12.2019 року по справі № 208/4362/19 встановлено факт належності ОСОБА_1 трудової книжки з датою заповнення 02.09.1971 року, УРСР від 29.04.1971 року, диплому НОМЕР_1 від 16.06.1977 року, виданого Харківським автомобільно-дорожнім інститутом від 16.06.1977 року, диплому серія НОМЕР_2 , виданого Куп`янським автотранспортним технікумом Мінавтотранс УРСР від 29.04.1971 року, оформлені на ОСОБА_2 .
           03 січня 2020 року представник Позивача звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області із заявою долучити до матеріалів пенсійної справи ОСОБА_2 засвідчену судом копію рішення Заводського районного суду                м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 03.12.2019 року по справі № 208/4362/19 про встановлення факту, що має юридичне значення та розглянути заяву ОСОБА_1 від 06 серпня 2014 року про призначення пенсії за віком та прийняти рішення з урахуванням наданого судового рішення.
          Листом № 172-К-07 від 21.01.2020 року Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області повідомило про те, що до матеріалів його пенсійної справи долучено рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 03.12.2019 року у справі № 2085/4362/19. Також, зазначено, що оскільки питання призначення пенсії не було предметом спору у судовому засіданні, прийняти відповідне рішення про призначення пенсії за віком відповідно до заяви від 06.08.2014 року підстав немає. Роз`яснено, що з питання призначення пенсії за віком, з урахуванням рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 03.12.2019 року у справі № 2085/4362/19, ОСОБА_2 або його законний представник, має право звернутися до відділу обслуговування громадян м. Миколаєва (сервісний центр) із відповідною заявою (форму заяви затверджено Порядком № 22-1).
          Не погоджуючись з бездіяльністю Управління, яка полягає в не призначенні пенсії за віком, ОСОБА_2 звернувся до суду із цим позовом за захистом своїх прав та інтересів на належне пенсійне забезпечення.
          Розглянувши справу по суті, суд першої інстанції дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог через їх передчасність з огляду на відсутність в матеріалах справи доказів звернення Позивача до Відповідача з відповідною заявою про призначення пенсії за віком з доданими документами відповідно до Порядку № 22-1 на підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій, тому відсутні будь-які порушення прав Позивача з боку Відповідача стосовно непризначення Позивачу пенсії за віком.
          Вирішуючи дану справу в апеляційній інстанції, колегія суддів виходить з наступного.
          Предметом спору у даній справі є оцінка дій Відповідача щодо розгляду заяви Позивача про призначення пенсії за віком.
          За приписами ч. 2 ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.          Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
          Спірні правовідносини врегульовано Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
          Статтею 44 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» встановлено порядок звернення за призначенням (перерахунком) пенсії, відповідно до якого заява про призначення (перерахунок) пенсії або про її відстрочення та необхідні документи подаються до територіального органу ПФУ або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням ПФУ за погодженням із спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері праці та соціальної політики, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.
          Документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган ПФУ та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії (ч. 5 ст. 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»).
          Пунктом 1.1. Порядку № 22-1 визначено, що заява про призначення пенсії непрацюючим особам, а також членам сім`ї у зв`язку з втратою годувальника подається заявником особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, безпосередньо до управління Пенсійного фонду України у районі, місті, районі у місті, об`єднаного управління (далі - орган, що призначає пенсію) за місцем проживання (реєстрації).
          Пунктом 1.7. Порядку № 22-1 передбачено, що днем звернення за перерахунком пенсії, переведенням з одного виду пенсії на інший, поновленням виплати пенсії, виплатою недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, заяви з усіма необхідними документами.
          Пунктом 4.1. Порядку № 22-1 регламентовано, що орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою (додаток 2).
          Пунктом 4.2. Порядку № 22-1 обумовлено, що при прийманні документів орган, що призначає пенсію:
           1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж;
           2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів;
           3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності). Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі;
           4) видає пам`ятку пенсіонеру (додаток 3), копія якої зберігається у пенсійній справі.
          Пунктом 4.3 Порядку № 22-1 зазначено, що не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.
          Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що аналіз наведених норм права дозволяє дійти висновку про те, що підставою для вчинення дій, спрямованих на призначення пенсії за віком, є відповідна заява особи та додані до неї необхідні документи, подані до уповноваженого органу ПФУ в установленому порядку.
          Як встановлено колегією суддів та вбачається з матеріалів справи, постанова Одеського апеляційного адміністративного суду від 22.03.2017 року по справі № 489/9660/14-а виконана в повному обсязі Центральним об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області шляхом прийняття рішення від 19.05.2017 № 36/9 про відмову в призначенні ОСОБА_2 пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу.
          Колегія суддів звертає увагу на відсутність в матеріалах справи доказів щодо оскарження з боку ОСОБА_2 рішення Центрального об`єднаного управлінням Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області від 19.05.2017 року № 36/9, що дає підстави для висновку припинення правовідносин, пов`язаних із заявою ОСОБА_2 від 06.08.2014 року щодо призначення пенсії за віком.
          Разом з цим, з новою заявою про призначення пенсії за віком та доданими документами відповідно до Порядку № 22-1 ОСОБА_2 до Пенсійного фонду не звертався.
          Судова колегія відзначає, що реалізація права на отримання пенсії залежить виключно від волевиявлення особи, вчинення дій щодо звернення до управління Пенсійного фонду України для призначення пенсії особисто чи через представника.
          В свою чергу, ОСОБА_2 звернувся до Головного управління із заявою від 03.01.2020 року, яка складена в довільній формі та в якій просив долучити рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 03.12.2019 року у справі № 2085/4362/19 до матеріалів своєї пенсійної справи та призначити йому пенсію за віком з 06.08.2014 року з урахуванням вищевказаного рішення.
          Як вже зазначалось вище, пунктом 4.1. Порядку № 22-1 визначено, що орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою встановленого зразка.
          В матеріалах справи відсутні докази щодо звернення ОСОБА_2 із заявою встановленого зразка про призначення та виплату пенсії за віком відповідно до вимог статті 44 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та необхідним пакетом документів, що визначає право на даний вид пенсії.
          У відповідності до вимог п. 4.1, п. 4.2 Порядку № 22-1 при прийнятті від громадянина заяви про призначення пенсії органом, що її призначає, видає такому громадянинові розписку-повідомлення (додаток 2 до Порядку № 22-1) та пам`ятку пенсіонеру (додаток 3 до Порядку №22-1).
          Позивачем не було надано до суду ані вказаної розписки-повідомлення, ані пам`ятки, які б підтверджували обставини щодо звернення до відповідача із заявою про призначення пенсії.
          За таких обставин, суд першої інстанції правомірно дійшов висновку щодо відсутності будь-яких порушень прав ОСОБА_2 з боку ГУ ПФУ в Миколаївській області стосовно непризначення пенсії за віком, тому позовні вимоги є передчасними та задоволенню не підлягають.
          Щодо доводів апеляційної скарги, колегія суддів враховує, що, оцінюючи наведені доводи, апеляційний суд виходить з того, що всі конкретні, доречні та важливі доводи, наведені сторонами, були перевірені та проаналізовані судом першої інстанції, та їм було надано належну правову оцінку.
          Оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни – відсутні.
          Статтею 316 КАС України встановлено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
          Враховуючи викладені обставини та з огляду на наведені положення законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення без змін.
          На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 292, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, –

П О С Т А Н О В И В:

          Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 27 серпня 2020 року – залишити без задоволення.
          Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 27 серпня 2020 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії – залишити без змін.
          Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

          Головуючий суддя:                                                                                М. П. Коваль

          Суддя:                                                                                          С.Д. Домусчі

          Суддя:                                                                                          І.О. Турецька