Постанова
Іменем України 
 
16 грудня 2020 року
м. Київ
 
справа № 759/11333/16-ц
провадження № 61-23126св19
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Фаловської І. М., 
суддів: Грушицького А. І., Ігнатенка В. М., Кузнєцова В. О., Мартєва С. Ю. (суддя-доповідач), 
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - Державне підприємство «Завод 410 Цивільної авіації»,
третя особа - Державний концерн «Укроборонпром»,
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Державного підприємства «Завод 410 Цивільної авіації» на постанову Київського апеляційного суду від 23 жовтня 2019 року в складі колегії суддів: Музичко С. Г., Болотова Є. В., Лапчевської О. Ф., 
ВСТАНОВИВ:
Описова частина 
Короткий зміст позовних вимог
У серпні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Державного підприємства «Завод 410 Цивільної авіації» (далі - ДП «Завод 410 ЦА»), за участю третьої особи - Державного концерну «Укроборонпром» (далі - Концерн), про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
Позовна заява мотивована тим, що 16 грудня 2013 року його призначено на посаду заступника генерального директора - начальника юридичного управління ДП «Завод 410 ЦА», а 25 липня 2016 року звільнено з роботи на підставі пункту 1 частини першої статті 41 КЗпП України.
Вважає, що наказ ДП «Завод 410 ЦА» від 25 липня 2016 року № 103/о про його звільнення є незаконним, адже грубих порушень трудових обов`язків на займаній посаді він не допускав, також, відповідачем при його звільненні не дотримано порядку звільнення, оскільки не отримано згоди Ради трудового колективу ДП «Завод 410 ЦА», членом якої він є, та не отримано обов`язкової згоди Концерну.
З урахуванням уточнених позовних вимог, позивач просив суд: визнати незаконним та скасувати наказ ДП «Завод 410 ЦА» від 25 липня 2016 року №103/о про його звільнення та поновити його на роботі на посаді заступника генерального директора - начальника юридичного управління ДП «Завод 410 ЦА»; стягнути з ДП «Завод 410 ЦА» на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу. 
Короткий зміст судових рішень
Справа розглядалась судами неодноразово.
Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 21 червня 2017 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.
Визнано недійсним (незаконним) наказ ДП «Завод 410 ЦА» від 25 липня            2016 року № 103/о про звільнення ОСОБА_1 з роботи на підставі пункту 1 частини першої статті 41 КЗпП України.
Поновлено ОСОБА_1 на посаді заступника генерального директора -  начальника юридичного управління ДП «Завод 410 ЦА» з 21 червня 2017 року. 
Зобов`язано ДП «Завод 410 ЦА» внести відповідні зміни до трудової книжки ОСОБА_1 . 
Стягнуто з ДП «Завод 410 ЦА» на користь ОСОБА_1 276 625,96 грн середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
У решті позову відмовлено. 
Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.
Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 02 жовтня 2017 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.
Постановою Верховного Суду від 18 липня 2018 року рішення Святошинського районного суду міста Києва від 21 червня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 02 жовтня 2017 року; ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 04 грудня 2017 року та постанову Апеляційного суду міста Києва від 31 січня 2018 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.
Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 21 травня 2019 року у позові відмовлено.
Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що звільнення ОСОБА_1 здійснено з додержанням вимог законодавства про працю, без порушення його прав з урахуванням ступеню тяжкості проступку і обставин його вчинення. Позивач обіймаючи посаду заступника генерального директора - начальника юридичного управління підпадав під дію Закону України «Про запобігання корупції», у нього був наявний приватний інтерес щодо поновлення на посаді генерального директора ДП «Заводу 410 ЦА» ОСОБА_2 , що суперечить інтересам заводу. Крім того, представництво інтересів ОСОБА_2 не відповідало посадовій інструкції від 14 січня 2013 року № 750 та суперечило зобов`язанням працівника ДП «Завод 410 ЦА» зі збереження комерційної таємниці. 
Постановою Київського апеляційного суду від 23 жовтня 2019 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. 
Визнано недійсним наказ ДП «Завод 410 ЦА» від 25 липня 2016 року № 103/о про звільнення ОСОБА_1 з роботи на підставі пункту 1 частини першої статті 41 КЗпП.
Поновлено ОСОБА_1 на посаді заступника генерального директора - начальника юридичного управління ДП «Завод 410 ЦА» з 21 червня 2017 року.
Стягнуто з ДП «Завод 410 ЦА» на користь ОСОБА_1 276 625,96 грн середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
Відповідно до статті 367 ЦПК України рішення в частині поновлення                  ОСОБА_1 на роботі та виплати йому середнього заробітку за 1 місяць пред`явлено до негайного виконання. Вирішено питання про розподіл судових витрат. 
У решті позову відмовлено.
Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що наказ про звільнення позивача з роботи відповідно до пункту 1 частини першої статті 41 КЗпП України за своїм змістом не містить конкретно викладеного одноразового грубого порушення вчиненого позивачем при виконанні ним трудових обов`язків, що стало підставою для його звільнення з ініціативи адміністрації підприємства.
Короткий зміст вимог касаційної скарги 
У грудні 2019 року ДП «Завод 410 ЦА» подало до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати постанову Київського апеляційного суду від 23 жовтня 2019 року та залишити в силі рішення Святошинського районного суду м. Києва від 21 травня 2019 року.
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції
Ухвалою Верховного Суду від 27 грудня 2019 року відкрито касаційне провадження, витребувано справу з суду першої інстанції. 
Клопотання ДП «Завод 410 ЦА» про зупинення виконання судового рішення задоволено частково. Зупинено виконання постанови Київського апеляційного суду від 23 жовтня 2019 року в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та судового збору до закінчення касаційного провадження. 
У березні 2019 року справа надійшла до Верховного Суду.
Ухвалою Верховного Суду від 25 листопада 2020 року справу призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.
Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу 
Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанції неправильно застосував положення пункту 1 частини першої статті 41 КЗпП України; висновок суду апеляційної інстанції про незаконність звільнення позивача за одноразове грубе порушення трудових обов`язків є необґрунтованим, оскільки позивач звільнений із займаної посади у відповідності до вимог трудового законодавства з урахуванням характеру вчиненого ним проступку; провадження у справі в частині вирішення позовної вимоги про поновлення ОСОБА_1 на роботі підлягало закриттю відповідно до пункту 2 частини першої статті 255 ЦПК України, тому що позивач був поновлений на посаді, після чого звільнився за власним бажанням.
У лютому 2020 року ОСОБА_1 подав відзив на касаційну скаргу, в якому просив скаргу відхилити, рішення суду апеляційної інстанції залишити без змін. 
Фактичні обставини справи, встановлені судами
Суд установив, що  відповідно до наказу ДП «Завод 410 ЦА» від 16 грудня 2013 року № 206/л позивач перебував у трудових відносинах із відповідачем на посаді заступника генерального директора - начальника юридичного управління (т. 1 а. с. 174).
Пунктом 2.1 статуту ДП «Завод 410 ЦА» визначено, що підприємство утворено з метою одержання прибутку шляхом здійснення виробничої та підприємницької діяльності в галузі розроблення , виробництва, ремонту, технічного обслуговування, модернізації, науково-технічного супроводження відремонтованих повітряних суден, виготовлення комплектуючих частин для повітряних суден, розроблення і супроводження документації на комплектуючі вироби для повітряних суден та надання послуг підприємствам, які експлуатують повітряні судна та авіаційну техніку, а також за рахунок експлуатації своєї авіаційної та іншої техніки (т. 1 а. с. 14-27).
Посадовою інструкцією начальника юридичного управління ДП «Завод 410 ЦА» від 14 січня 2013 року № 750 визначено, що начальник юридичного управління забезпечує додержання законності в діяльності підприємства і захист його правових інтересів (п. 2.1), представляє інтереси підприємства в суді, арбітражному суді, а також у державних і громадських організаціях у процесі розгляду правових питань. Забезпечує методичне ведення судових і арбітражних справ (п. 2.6).
Позивач, як працівник ДП «Завод 410 ЦА», 04 вересня 2014 року підписав зобов`язання зі збереження комерційної таємниці відповідно до якого зобов`язався не розголошувати відомості, що становлять комерційну таємницю підприємства, не передавати третім особам і не розкривати публічно відомості, що становлять комерційну таємницю підприємства без його дозволу, виконувати вимоги наказів, інструкцій і вказівок підприємства, що стосуються працівника, із забезпечення збереження комерційної таємниці (т. 1 а. с. 77).
Позивач перебував на лікарняному з 15 до 23 липня 2016 року, що підтверджується листком непрацездатності (т. 1 а. с. 67).
Радник генерального директора 18 та 20 липня 2016 року повідомив генеральному директору ДП «Завод 410 ЦА» про те, що 18 липня 2016 року відбулось судове засідання у справі № 760/10930/16-ц за позовом ОСОБА_2 до ДК «Укроборонпрому» про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, скасування наказу про призначення. ОСОБА_1 , який перебував на лікарняному, здійснював представництво інтересів ОСОБА_2 , надавав пояснення, заявляв клопотання, з чого вбачається «конфлікт інтересів», визначений Законом України «Про запобігання корупції», попросив вжити заходи реагування (т. 1 а. с. 78-81).
Доповідною запискою від 25 липня 2016 року ОСОБА_1 підтвердив, що 18 липня 2016 року, в період, коли перебував на лікарняному, він приймав участь в судовому засіданні Солом`янського районного суду м. Києва у справі за позовом ОСОБА_2 , як представник останнього про поновлення на роботі. Розпорядок дня ним порушено не було, трудове законодавство дотримано (т. 1 а. с. 82).
Наказом ДП «Завод 410 ЦА» від 25 липня 2016 року № 103/о ОСОБА_1 звільнено із займаної посади заступника генерального директора - начальника юридичного управління (т. 1 а. с. 13).
Підставою звільнення ОСОБА_1 із займаної посади стало одноразове грубе порушення трудових обов`язків (пункт 1 частини першої статті 41 КЗпП України), яке виразилось у забезпечені представництва ОСОБА_1 інтересів ОСОБА_2 у справі № 760/10930/16-ц, про його поновлення на посаді Генерального директора ДП «Заводу 410 ЦА», де третьою особою на стороні відповідача виступав ДП «Завод 410 ЦА».
Дії позивача при розгляді справи № 760/10930/16-ц були спрямовані не на захист інтересів підприємства, а на захист інтересів іншої особи, які суперечать інтересам відповідача, тобто мало місце суперечність між приватним інтересом позивача та його службовими повноваженнями, як посадової особи ДП «Завод 410 ЦА», що суперечить статті 28 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції» та пунктам 2.1, 2.6 посадової інструкції начальника юридичного управління № 750, затвердженої генеральним директором ДП «Завод 410 ЦА», введеної в дію наказом від 14 січня 2013 року № 16 (т. 1 а. с. 107-108), зобов`язанням працівника ДП «Завод 410 ЦА» зі збереження комерційної таємниці, з якими позивач був ознайомлений під підпис 14 вересня 2014 року.
Державний концерн «Укроборонпром» у відповідь на лист генерального директора ДП «Завод 410 ЦА», повідомив, що не заперечує щодо звільнення ОСОБА_1 із займаної посади (т. 1 а. с. 66).
Мотивувальна частина 
Позиція Верховного Суду
Відповідно до пункту 2 розділу II «Перехідні положення» Закону України від 15 січня 2020 року № 460-ІХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. 
Частиною другою статті 389 ЦПК України (у редакції чинній на час подання касаційної скарги) передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права 
У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України (у редакції чинній на час подання касаційної скарги) під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
Скасовуючи рішення місцевого суду про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 суд апеляційної інстанції свій висновок мотивував тим, що наказ про звільнення позивача з роботи відповідно до пункту 1 частини першої статті 41 КЗпП України за своїм змістом не містить конкретно викладеного одноразового грубого порушення вчиненого позивачем при виконанні ним трудових обов`язків, що стало підставою для його звільнення з ініціативи адміністрації підприємства.
Колегія суддів не може погодитись із таким висновком враховуючи наступне. 
З огляду на статтю 411 ЦПК України (у редакції 2017 року) у разі скасування судового рішення і направлення справи на новий розгляд, у постанові касаційної інстанції має бути зазначено, які порушення права були допущені судом першої або апеляційної інстанції.
Частиною першою статті 417 ЦПК України (у редакції 2017 року) передбачено, що вказівки, що містяться в постанові суду касаційної інстанції, є обов`язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при новому розгляді справи.
Із справи відомо, що постановою Верховного суду від 18 липня 2018 року рішення Святошинського районного суду міста Києва від 21 червня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 02 жовтня 2017 року; ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 04 грудня 2017 року та постанову Апеляційного суду міста Києва від 31 січня 2018 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції (т. 3 а. с. 195-202).
Скасовуючи судові рішення суд касаційної інстанції зазначив, що під час нового розгляду справи суд першої інстанції повинен: з`ясувати підстави звільнення позивача з займаної посади, чи підпадає він під дію Закону України «Про запобігання корупції», з огляду на те, що він за своєю посадою відноситься до посадових осіб юридичних осіб публічного права; чи не суперечили дії позивача зобов`язанням працівника ДП «Завод 410 ЦА» зі збереження комерційної таємниці, з якими позивач був ознайомлений під підпис 14 вересня 2014 року.
Розглядаючи справу суд першої інстанції відповідно до частини першої статті 417 ЦПК України виконав вказівки суду касаційної інстанції та встановив, що підставою звільнення ОСОБА_1 із займаної посади стало одноразове грубе порушення трудових обов`язків (пункт 1 частини першої статті 41 КЗпП України), яке виразилось у забезпечені представництва ОСОБА_1 інтересів ОСОБА_2 у справі № 760/10930/16-ц, про його поновлення на посаді генерального директора ДП «Заводу 410 ЦА», де третьою особою на стороні відповідача виступав ДП «Завод 410 ЦА».
Дії позивача при розгляді справи № 760/10930/16-ц були спрямовані не на захист інтересів підприємства, а на захист інтересів іншої особи, які суперечать інтересам відповідача, тобто мало місце суперечність між приватним інтересом позивача та його службовими повноваженнями, як посадової особи ДП «Завод 410 ЦА», що суперечить статті 28 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції» та пунктам 2.1, 2.6 посадової інструкції начальника юридичного управління № 750, затвердженої генеральним директором ДП «Завод 410 ЦА», введеної в дію наказом від 14 січня 2013 року № 16, зобов`язанням працівника ДП «Завод 410 ЦА» зі збереження комерційної таємниці, з якими позивач був ознайомлений під підпис 14 вересня 2014 року.
Натомість суд апеляційної інстанції на зазначені вимоги уваги не звернув, та помилково виходив із того, що наказ про звільнення позивача з роботи відповідно до пункту 1 частини першої статті 41 КЗпП України за своїм змістом не містить конкретно викладеного одноразового грубого порушення вчиненого позивачем при виконанні ним трудових обов`язків, що стало підставою до його звільнення з ініціативи адміністрації підприємства.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що касаційна скарга подана на постанову Київського апеляційного суду від 23 жовтня 2019 року є обґрунтованою, суд апеляційної інстанції безпідставно скасував законне рішення суду першої інстанції.
Висновки Верховного Суду за результатами розгляду касаційної скарги
Відповідно до статті 413 ЦПК України (у редакції 2017 року) суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону. 
Оскільки суд апеляційної інстанції помилково скасував рішення суду першої інстанції, яке відповідає вимогам закону, тому рішення суду апеляційної інстанції підлягає скасуванню із залишенням в силі рішення суду першої інстанції.  
Керуючись статтями 400, 413, 416 ЦПК України (у редакції 2017 року) Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу Державного підприємства «Завод 410 ЦА» задовольнити.
Постанову Київського апеляційного суду від 23 жовтня 2019 року скасувати, рішення Святошинського районного суду м. Києва від 21 травня 2019 року залишити в силі. 
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Головуючий	                                      І. М. Фаловська  	
Судді:	                                      А. І. Грушицький	
 	                      В. М. Ігнатенко	
 	                     В. О. Кузнєцов	
 	                          С. Ю. Мартєв