Постанова
Іменем України
04 листопада 2020 року 
м. Київ
справа № 662/1069/17 
провадження № 61-22889св19 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Олійник А. С. (суддя-доповідач),
суддів: Гулейкова І. Ю., Погрібного С. О., Усика Г. І., Яремка В. В.,
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 , 
відповідач - ОСОБА_2 , 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргуОСОБА_2 на рішення Новотроїцького районного суду Херсонської області від 28 березня 2019 року у складі судді Решетова В. В. та постанову Херсонського апеляційного суду від 14 листопада 2019 року у складі колегії суддів: Бугрика В. В., Базіль Л. В., Семиженка Г. В.,   
ВСТАНОВИВ:
У червні 2017 року  ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2  про поділ майна подружжя.
Позов обгрунтований тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 16 вересня 1999 року до 22 вересня 2015 року. За час шлюбу вони набули трикімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_2 , легковий автомобіль «Skoda Octavia Tour», прибаний у 2008 році і земельну ділянку для будівництва та обслуговування індивідуального гаража, площею 0,0024 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_3 . Сторони не досягли згоди щодо поділу майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності.
З урахуванням уточнених позовних вимог позивач просила визнати за нею право власності на трикімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_1 ; припинити її право власності на 1/2 частку автомобіля «Skoda Octavia Tour», придбаного у 2008 році, на користь ОСОБА_2 , стягнувши з нього на її користь 1/2 вартості вказаного автомобіля; визнати за ОСОБА_2 право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_2 з виплатою їй різниці у вартості між цим будинком і зазначеною трикімнатною квартирою. 
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Новотроїцького районного суду Херсонської області від 28 березня 2019 року позов задоволено. Визнано право приватної власності за                         ОСОБА_1 на трикімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_1 . Визнано право приватної власності за ОСОБА_2 на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, за адресою: АДРЕСА_2 . Припинено право приватної власності ОСОБА_1 на 1/2 частку автомобіля «Skoda Octavia Tour» на користь ОСОБА_2 . Стягнено з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1/2 вартості авто та 1/2 різниці між вартістю трикімнатної квартири та житлового будинку з господарськими спорудами на загальну суму 325 576,95 грн. Стягнено з  ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1/2 витрат на проведення судової будівельно-технічної експертизи у сумі 5 286,00 грн. Стягнено з  ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1 123,50 грн сплаченого судового збору. Стягнено з  ОСОБА_2  судовий збір у розмірі 3 679,00 грн у дохід держави.
Задовольнивши позов, суд першої інстанції, з урахуванням статей 60, 70 СК України, висновку судової будівельно-технічної експертизи будинку та квартири, товарознавчої експертизи автомобіля та наданого позивачем розрахунку компенсації при поділі майна подружжя, виходив з того, що житловий будинок у  АДРЕСА_2 , трикімнатна квартира, легковий автомобіль є спільною сумісною власністю сторін, частки яких є рівними, тому можливий поділ спільного майна подружжя і визнання за ОСОБА_1 права приватної власності на трикімнатну квартиру; за ОСОБА_2 - права приватної власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами з виплатою ОСОБА_1 різниці у вартості між трикімнатною квартирою та житловим будинком, і стягнення на користь позивача 1/2 вартості проданого відповідачем автомобіля.
 
Короткий зміст судових рішень суду апеляційної інстанції
Постановою Херсонського апеляційного суду від 14 листопада 2019 року рішення Новотроїцького районного суду Херсонської області від 28 березня 2019 року в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 компенсації вартості 1/2 автомобіля та 1/2 різниці між вартістю трикімнатної квартири та житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами змінено, зменшено загальну суму до 315 170,02 грн. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.
Суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що оскільки фактична сума продажу автомобіля «Skoda Octavia Tour», належного сторонам з 2008 року, становила 178 142,94 грн і є меншою за вартість подібного автомобіля, визначену експертом, то суму компенсації вартості 1/2 автомобіля та 1/2 різниці між вартістю трикімнатної квартири та житлового будинку необхідно зменшити на 10 406,93 грн, тобто з 325 576,95 грн до 315 170,02 грн. В іншій частині суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції.
Додатковою постановою Херсонського апеляційного суду від 12 грудня 2019 року задоволено заяву адвоката Калімбет Т. А., яка діє в інтересах ОСОБА_1 . Стягнено із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу у сумі 4 610,00 грн.
Короткий зміст вимог касаційної скарги
У грудні 2019 року ОСОБА_2 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Новотроїцького районного суду Херсонської області від 28 березня 2019 року та постанову Херсонського апеляційного суду від 14 листопада 2019 року, просив скасувати оскаржувані судові рішення, ухвалити нове рішення про часткове задоволення позову, визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право власності по 1/2 частині квартири АДРЕСА_1 та житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , залишивши вказане майно у їх спільній частковій власності. У частині позовних вимог щодо припинення права власності на автомобіль відмовити за необґрунтованістю. Стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати пропорційно задоволеним позовним вимогам, а саме: 2 963,00 грн судового збору. Стягнути з позивача на користь відповідача 11 926,00 грн судового збору, сплаченого за подання касаційної скарги. В іншій частині оскаржувані судові рішення залишити без змін.  
Рух справи в суді касаційної інстанції
Ухвалою Верховного Суду від 12 лютого 2020 року відкрито касаційне провадження у справі. 
У березні 2020 року справа надійшла до Верховного Суду.
Ухвалою Верховного Суду від 20 жовтня 2020 року справу призначено до судового розгляду.
Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу
Касаційна скарга мотивована тим, що оскаржувані судові рішення є незаконними, ухвалені з неправильним застосуванням норм матеріального права і порушенням норм процесуального права.
Суди неправильно застосували статтю 71 СК України та не врахували, що у разі, коли жоден із подружжя не вчинив дій стосовно попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми в рахунок компенсації вартості частки одного з подружжя у спільному майні, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між сторонами відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя у цьому майні без його реального поділу і залишає майно у спільні частковій власності. Відповідач не надав згоду на виплату компенсації різниці вартості між квартирою та житловим будинком, відповідну грошову суму на депозитний рахунок суду не вносив, тому суди, задовольнивши позов, дійшли помилкових висновків щодо визнання за позивачем права власності на квартиру, за відповідачем - на житловий будинок, стягнувши з відповідача на користь позивача 1/2 частину різниці між вартістю квартири та будинку. 
Припинення права власності на 1/2 частину автомобіля «Skoda Octavia Tour» свідчить, що існує рішення суду про визнання права власності на його 1/2 частину за відповідачем.
Новим фактичним власником автомобіля є  ОСОБА_3 згідно з договором купівлі-продажу автомобіля від 15 вересня 2017 року. Отже, суди вирішили питання про права та обов`язки особи, яка не брала участь у справі, позбавивши її тим самим права на захист. Оскільки ОСОБА_3 як співвідповідач до участі у справі не залучений, відповідач не може змінити позовні вимоги, а суд касаційної інстанції позбавлений можливості залучити належного співвідповідача - позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають. 
Аргументи інших учасників справи
Відзив  ОСОБА_1 на касаційну скаргу, поданий через адвоката Калімбет Т. А., мотивований тим, що оскаржувані судові рішення є законними, ухвалені з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Безпідставними є доводи касаційної скарги, оскільки відповідач не подавав зустрічного позову про визнання за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 права власності по 1/2  частині на квартиру та житловий будинок. 
 
Позиція Верховного Суду
Відповідно до пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 15 січня 2020 року № 460-ІХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» (далі - Закон № 460-ІХ) касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом (08 лютого 2020 року).
Касаційна скарга у цій справі подана у грудні 2019 року, а тому вона підлягає розгляду в порядку, що діяв до набрання чинності Законом № 460-ІХ.
Відповідно до статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, відзиву на неї, Верховний Суд дійшов висновку про залишення без задоволення касаційної скарги з таких підстав.
Фактичні обставини справи, встановлені судами
Суди встановили, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 16 вересня 1999 року, який розірвано 22 вересня 2015 року рішенням Новотроїцького районного суду Херсонської області. 
За час шлюбу подружжя придбало житловий будинок у АДРЕСА_2 , що підтверджується копією договору купівлі-продажу від 17 серпня 2012 року; трикімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується договором купівлі-продажу від 18 вересня 2003 року та копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 17 жовтня 2003 року № 1751993; легковий автомобіль «Skoda Octavia Tour», 2008 року випуску, державний номер НОМЕР_1 , зареєстрований за ОСОБА_2 на підставі довідки-рахунка ДДР від 12 вересня 2008 року № 400425.
24 липня 2018 року суд першої інстанції призначив товарознавчу експертизу автомобіля «Skoda Octavia Tour» та 10 травня 2018 року судову будівельно-технічну експертизу житлового будинку, трикімнатної квартири.
Відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи від 05 липня 2018 року № 57, ринкова вартість будинку становить 748 724,00 грн, а ринкова вартість квартири - 296 527,00 грн. 
Згідно з відповіддю регіонального сервісного центру в Херсонській області територіального сервісного центру Міністерства внутрішніх справ України від 23 вересня 2017 року № 27/21/43-519 автомобіль «Skoda Octavia Tour», зареєстрований на ім`я ОСОБА_2 , 15 вересня 2017 року знятий з обліку та перереєстрований на іншого власника за договором купівлі-продажу.
Відповідно до висновку експерта від 28 серпня 2018 року № 109-Тз середня ринкова вартість автомобіля «Skoda Octavia Tour» становить 198 956,89 грн. 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
Відповідно до частини першої статті 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).
Відповідно до частини третьої статті 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до статті 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.
Згідно із статтею 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Тобто статтею 60 СК України встановлено презумцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, хто її спростовує.
Відповідний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 квітня 2019 року у справі № 339/116/16-ц, провадження № 61-15462св18.
Згідно зі статтями 69, 70 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.
Верховний Суд виходить з того, що у справах про поділ спільного майна подружжя необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання.
ОСОБА_1 просила суд провести поділ спільного майна подружжя шляхом припинення права власності відповідача на 1/2 частку у трикімнатній квартирі та припинення її права власності на 1/2 частку у житловому будинку з надвірними будівлями і спорудами із присудженням їй грошової компенсації в розмірі 1/2 частини різниці між вартістю квартири та житлового будинку. 
Суд першої інстанції врахував обсяг спільно нажитого майна та бажання співвласника (позивача) отримати компенсацію вартості її  частки у праві спільної сумісної власності.
Суд апеляційної інстанції врахував висновки судової будівельно-технічної експертизи будинку та квартири, товарознавчої експертизи автомобіля та наданий позивачем розрахунок компенсації при поділі майна подружжя, дійшов обгрунтованого висновку про зміну компенсації між вартістю трикімнатної квартири і житлового будинку.
Поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69 - 72 СК  України та статею  372  ЦК України.
Верховний Суд зазначає, що поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя. Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а у разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71  СК України), або реалізується через виплату грошової чи матеріальної компенсації вартості його частки (частина четверта статті 71 СК України). Верховний Суд також зазначає, що у процесі поділу майна суди можуть одночасно застосовувати не один спосіб, а їх поєднання.
Системне тлумачення положень статті 69, 70, 71 СК України дає підстави застосовувати такий спосіб поділу майна, як поділ речей між подружжям з урахуванням їх вартості та частки кожного з подружжя в спільному майні.
Згідно із частинами першою, другою, четвертою, п`ятою статті 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема, на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України.Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.
Верховний Суд зазначає, що за відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК України за умови  звернення  подружжя  (одного з них) до суду з таким позовом (стаття 11 ЦК) та попереднього внесення на депозитний  рахунок  суду відповідної грошової суми. У разі  коли  жоден  із  подружжя  не  вчинив  таких  дій,  а неподільні   речі   не  можуть  бути  реально  поділені  між  ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки  подружжя  в цьому  майні  без  його  реального  поділу  і  залишає  майно у їх спільній частковій власності. 
Системне тлумачення частин четвертої та п`ятої статті 71 СК України дає підстави дійти висновку, що згоду на отримання компенсації за частину майна при його поділі повинен надати той з подружжя, на чию користь така компенсація присуджується, оскільки іншому з подружжя присуджується майно. Вимога одного з подружжя (позивача у цій справі) про стягнення з іншого з подружжя (відповідача у цій справі) грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, не породжує обов`язку такого у відповідача попередньо вносити відповідну грошову суму на депозитний рахунок суду.
У цій справі суд застосовував поєднання способів поділу майна між подружжям, оскільки неподільні речі можуть бути реально поділені між сторонами, жоден із подружжя з урахуванням проведеного судом поділу майна (квартири та будинку) не позбавлений його, майно зберегло цільове призначення. 
Згідно з висновком судової будівельно-технічної експертизи від 05 липня 2018 року садиба АДРЕСА_2 знаходиться в  доброму технічному стані.
Суди не виклали мотиви, чому саме позивачу виділили квартиру, а відповідачу будинок, проте вказали, що взяли до уваги висновок судової експертизи. 
Верховний Суд зазначає, що переглядає законність та обгрунтованість судових рішень в цій частині з урахуванням доводів касаційної скарги.
Доводи касаційної скарги ОСОБА_2 не містять посилання на неможливість проведеного судом поділу квартири та будинку, а лише на те, що  він як відповідач не надав згоду на виплату компенсації та різницю у вартості поділеного майна, ніяких платежів на депозитний рахунок суду не вносив, він не має відповідних коштів на компенсацію, а тому такий поділ не є справедливий і порушує вимоги статті 71 СК України.
Доводи апеляційної скарги також не містили посилання на неможливість поділу майна подружжя в спосіб, визначений судом першої інстанції.
Доводи ОСОБА_2 про те, що  він не має коштів на компенсацію вартості частини майна є необгрунтованими, оскільки, оскаржуючи рішення до апеляційного суду, він на такі обставини не посилався, у суді першої інстанції не запропонував іншого способу поділу спірного майна, яке знаходиться в його користуванні.
Верховний Суд не переглядає судові в рішення в частині визначення вартості автомобіля, оскільки касаційна скарга не містить доводів щодо розміру компенсації 1/2 вартості автомобіля. 
У випадку, коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один з них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.
Відповідний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 03 лютого 2020 року у справі №  235/5146/16-ц, провадження № 61-37616св18. 
Доводи касаційної скарги щодо незалучення до участі у справі особи, якій був проданий автомобіль, є необгрунтованими, оскільки спірний автомобіль є спільною сумісною власністю подружжя, був відчужений без згоди одного з подружжя, то його вартість враховується при поділі, отже, відсутні правові підстави для залучення до участі у розгляді справи нового власника автомобіля, оскільки рішення не впливає на його права і обов`язки.
Зазначення у резолютивній частині рішенні суду першої інстанції про припинення права приватної власності на на 1/2 частку автомобіля «Skoda Octavia Tour» на користь ОСОБА_2 не свідчить про визнання  за ним права власності на його 1/2 частину.
Таке посилання суду першої інстанції є необгрунтованим, оскільки відчуження автомобіля припипинило право спільної сумісної власності сторін. Водночас таке не впливає на виконання судового рішення.
Наведені в касаційній скарзі доводи зводяться до незгоди з висновками судів першої та апеляційної інстанції стосовно встановлення обставин справи та необхідності переоцінки доказів у справі, власного тлумачення норм матеріального права, проте встановлення обставин справи і перевірка їх доказами не належить до компетенції суду касаційної інстанції.
Верховний Суд зазначає, що з урахуванням предмета та підстав позову суди надали відповідь на твердження та аргументи сторін, що випливає із матеріалів справи.
Висновки Верховного Суду за результатами розгляду касаційної скарги
Відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Перевіривши правильність застосування судами норм матеріального і процесуального права, Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а судових рішень без змін.
Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Оскільки оскаржувані судові рішення підлягають залишенню без змін, розподіл судових витрат Верховний Суд не здійснює.
Керуючись статтями 400, 410, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_2  залишити без задоволення.
Рішення Новотроїцького районного суду Херсонської області від 28 березня 2019 року та постанову Херсонського апеляційного суду від 14 листопада 2019 року залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає. 
 
Головуючий                                                                                               А. С. Олійник
Судді:                                                                                                           І. Ю. Гулейков
                                                                                                                      С. О. Погрібний
                                                                                                                      Г. І. Усик
                                                                                                                      В. В. Яремко