П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  824/1062/19-а 
Головуючий суддя 1-ої інстанції -  Григораш Віталій Олександрович  
Суддя-доповідач -  Іваненко Т.В.   
29 жовтня 2020 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Іваненко Т.В. 
суддів:  Сторчака В. Ю.  Граб Л.С. , 
за участю:
секретаря судового засідання: Черняк А.В.,
представника відповідача: Теутуляк С.А.,  

розглянувши  у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Чернівецькій області на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 23 червня 2020 року  (місце ухвалення рішення - м.Чернівці, повний текст виготовлено - 01.07.2020) у справі за адміністративним позовом Державного підприємства "Неполоковецький комбінат хлібопродуктів" до Головного управління ДПС у Чернівецькій області про стягнення заборгованості, 
В С Т А Н О В И В :
У вересні 2019 року Державне підприємство "Неполоковецький комбінат хлібопродуктів" (далі - позивач) звернулось до Чернівецького окружного адміністративного суду з  позовом до Головного управління Державної фіскальної служби України у Чернівецькій області (далі - відповідач), у якому просило суд:
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби України у Чернівецькій області від 05.06.2019 року №0003531408;
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби України у Чернівецькій області від 05.06.2019 року №0003551408.

Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 23 червня 2020 року позов задоволено.
Не погоджуючись з даним рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги та просив суд задовольнити її.
Представник позивача подав до суду клопотання про розгляд справи без його участі, в якому, зокрема, просив суд залишити апеляційну скаргу без задоволення. 

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.
Колегією суддів встановлено,  що у період з 29.03.2019 року по 14.05.2019 року, на підставі направлень від 28.03.2019 року №№750, 748, 749, наказу від 12.03.2019 року №185 представниками відповідача проведено планову виїзну документальну перевірку ДП "Неполоковецький КХП" з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2016 року по 31.12.2018 року, валютного законодавства за період з 01.01.2016 року по 31.12.2018 року, з питань єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2016 року по 31.12.2018 року відповідно до затвердженого плану документальної перевірки.
За результатами проведеної перевірки складено Акт перевірки №2214/24-13-14-08/00957152 від 21.05.2019 року, яким, зокрема, встановлено наступні порушення:
- п.п. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VІ із змінами і доповненнями, в результаті чого занижено податок на прибуток в сумі 70571 грн, в тому числі: за 2016 рік в сумі 9708 грн, за 2017 рік в сумі 14777 грн, за 2018 рік в сумі 46086;
- п. 1, п. 3 Постанови КМУ від 23.02.2011 року №138 "Порядок відрахування до державного бюджету частини чистого прибутку (доходу) державними унітарними підприємствами та їх об`єднаннями", в результаті чого занижено частину чистого прибутку, що відраховується державними унітарними підприємствами та їх об`єднаннями до державного бюджету в сумі 241113 грн, в т.ч. за 2016 рік в сумі 33165 грн, за 2017 рік в сумі 50487 грн, за 2018 рік в сумі 157461 грн.
Перевіркою було встановлено, що підприємством до складу показника рядка 2050 "Собівартість реалізованої продукції (товарів, робіт, послуг)" Звіту про фінансові результати (Звіту про сукупний дохід) (форма № 2) включено:
за 2016 рік - отримані від ТОВ "Дизельремсервіс" пусконалагоджувальні роботи, роботи по демонтажу, капітальному ремонту, монтажу дизельного двигуна 1Д6-250КТ №9202И083 та транспортні послуги пов`язані із доставкою цього двигуна в сумі 5833,33 грн;
за 2017 рік - включено отримані від ТОВ "Макс-Моторс" роботи по демонтажу, ремонту, налагоджування дизельного двигуна ІД6-250ТК (встановлено на дизельний тепловоз) в сумі 104800 грн;
за 2018 рік - включено отримані від ТОВ "Бурдяківський спецкар`єр" щебінь в кількості 118,3 тони (використано під час реконструкції складу №4) на загальну суму 16799,54 грн, від ФОП ОСОБА_1 асфальтобетон в кількості 30,6 тон (використано під час реконструкції складу №4) на загальну суму 58240 грн, послуги транспорту і послуги катка (отримані з метою реконструкції складу №4) в сумі 13000 грн, від ТОВ "Промислова - гідравліка" пневморозподільник У71-22А (встановлено на елеватор) на суму 8800 грн, від ТОВ "Укрспецоборопкоптракт" двигун Газ-66 1 комплектності (встановлено на вантажний автомобіль КАВЗ, номерний знак НОМЕР_1 ) на суму 55000 грн, від ТОВ "СМЦ Карбон" засувки 400х400 з електроприводом (встановлено на елеватор) на суму 77400 грн, мотору - редуктору 2,2 кВт 90 об/хв. ф. 35мм (встановлено на елеватор) вартістю 13178,27 грн, мотору - редуктору 5,5 кВт 90 об/хв. ф. 45мм (встановлено на елеватор) вартістю 18639 грн.
Таким чином, згідно акту перевірки, встановлено, що позивачем:
- неправомірно включено до складу показника рядка 2050 "Собівартість реалізованої продукції (товарів, робіт, послуг)" Звіту про фінансові результати (Звіту про сукупний дохід) (форма № 2) вартість вказаних придбаних активів на загальну суму 458306,81 грн (в тому числі: 2016 рік - 92450 грн, 2017 рік - 104800 грн, 2018 рік - 261056,81 грн);
- не нараховано та не включено до складу витрат підприємства амортизацію в розмірі 66251,62 грн, втому числі: 2016 рік - 38520,83 грн, 2017рік - 22706,67 грн, 2018 рік - 5024,12 грн (додаток №1 - прибуток до акта перевірки) із вартості вищевказаних придбаних активів (за виключенням тих активів, на які амортизація починає нараховуватись з січня 2019 року), які слід було зарахувати на баланс підприємства, як збільшення первісної вартості основних засобів та відповідно на збільшену первісну вартість вказаних об`єктів основних засобів нарахувати амортизацію.

На підставі акта перевірки №2214/24-13-14-08/00957152 від 21.05.2019 року, з огляду на вищевказані порушення, відповідачем винесено оскаржувані податкові повідомлення-рішення:
- форми "Р" №0003531408 від 05.06.2019 року, за порушення п.п. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VІ із змінами і доповненнями, яким збільшено суму грошового зобов`язання позивача по податку на прибуток підприємств і організацій, що перебувають у державній власності на суму 88214,00 грн, в тому числі за податковим зобов`язанням 70571,00 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями 17643,00 грн;
- форми "Р" №0003551408 від 05.06.2019 року, за порушення п. 1 п. 3 Постанови Кабінету Міністрів України від 23.02.2011 року №318 "Порядок відрахування до державного бюджету частини чистого прибутку (доходу) державними унітарними підприємствами та їх об`єднаннями", яким збільшено суму грошового зобов`язання позивача за платежем: частина чистого прибутку (доходу) господарських організацій (державних унітарних підприємств та їх об`єднань) на суму 241113,00 грн.

20.06.2019 року позивач звернувся до Державної фіскальної служби із скаргою в якій просив скасувати податкові повідомлення-рішення №0003531408 від 05.06.2019 року та №0003551408 від 05.06.2019 року.
Рішенням Державної фіскальної служби України від 20.08.2019 року №39936/6/99-99-11-04-01-25 залишено без змін податкові повідомлення-рішення №0003531408 від 05.06.2019 року та №0003551408 від 05.06.2019 року, а скаргу - без задоволення.

Вважаючи протиправними податкові повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби України у Чернівецькій області від 05.06.2019 року №0003531408 та №0003551408, представник позивача звернувся до суду з даним позовом про їх скасування.

Відповідно до п. 44.1. ст. 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
Згідно п.п. 134.1.1. п. 134.1. ст. 134 ПК України об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.
За змістом частин першої та другої статті 9  Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" № 996-ХIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо безпосередньо після її закінчення.

Методологічні засади формування в бухгалтерському обліку інформації про основні засоби, інші необоротні матеріальні активи та незавершені капітальні інвестиції в необоротні матеріальні активи (далі - основні засоби), а також розкриття інформації про них у фінансовій звітності визначає Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 7 "Основні засоби" затверджене Наказом Міністерства фінансів України 27.04.2000 року №92 (Положення (стандарт) 7 №92).
Відповідно до п. 14 Положення (стандарт) 7 №92 первісна вартість основних засобів збільшується на суму витрат, пов`язаних з поліпшенням об`єкта (модернізація, модифікація, добудова, дообладнання, реконструкція тощо), що призводить до збільшення майбутніх економічних вигод, первісно очікуваних від використання об`єкта. Залишкова вартість основних засобів зменшується у зв`язку з частковою ліквідацією об`єкта основних засобів.
Відповідно до п. 15 Положення (стандарт) 7 №92 витрати, що здійснюються для підтримання об`єкта в робочому стані (проведення технічного огляду, нагляду, обслуговування, ремонту тощо) та одержання первісно визначеної суми майбутніх економічних вигод від його використання, включаються до складу витрат.

Так, з матеріалів справи встановлено, що проведений позивачем в 2016-2017 роках ремонт дизельних двигунів та отримані послуги по демонтажу, капітальному ремонту, монтажу та пусконалагоджувальних роботи дизельних двигунів проводився шляхом заміни неробочих частин на тотожні робочі частини. 
В підтвердження зазначеного позивачем надано до суду Договір надання послуг з ТОВ "Макс-Моторс" №103-02 від 22.08.2017 року на ремонт двигуна.
Відповідно до Акту здачі-приймання робіт (надання послуг) №100000040 від 10.11.2017 року  ТОВ "Макс-Моторс" надало послуги відповідно до договору №103-02 від 22.08.2017 року по капітальному ремонту 1Д6-250ТК, демонтаж, монтаж, налаштування на загальну суму 125760,00 грн (в т.ч ПДВ 20960,00 грн)
Крім того, в матеріалах справи міститься Договір надання послуг з ТОВ "Дизель-Ремсервіс" від 25.10.2016 № 44\119-02 на демонтаж, капремонт, монтаж, пусконалагоджувальні роботи двигуна 1Д6-250ТК. 
На підтвердження виконання умов якого складено Акт здачі-приймання робіт (надання послуг) №130 від 07.11.2016 - транспортні послуги ТОВ "Дизель-Ремсервіс" на суму 7000 грн (в т.ч. ПДВ 1166,67 грн), та Акт здачі-приймання робіт (надання послуг) №127 від 08.11.2016 року про надання ТОВ "Дизель-Ремсервіс" послуг по демонтажу, капітальному ремонту, монтажу та пусконалагоджувальних робіт дизельного двигуна 1Д6-250ТК, вартість робіт 103940,00 грн (в т.ч. ПДВ 17323,33 грн).
Згідно видаткової накладної №203 від 21.06.2018 року повивачем у ФОП ОСОБА_1 придбано асфальтобетон дрібнозернистий на загальну суму 69888 грн. (в т.ч. ПДВ 11648 грн) та ТОВ "Будяківський спецкар`єр" щебінь у на загальну суму 20159,45 грн (в т.ч. ПДВ 3359,91 грн) (видаткова накладна №К-00001879 від 13.06.2018 року).
Судом першої інстанції встановлено, та не спростовано відповідачем, що придбані асфальтобетон дрібнозернистий та щебінь використано позивачем на ремонт під`їзних шляхів елеватора, що підтверджується нарядом №1 на липень про проведення ремонту асфальтового покриття (окремі місця) під`їзних шляхів елеватора, актом про надання послуг №204 від 21.06.2018 року, актом на списання товарно-матеріальних цінностей за липень 2018 року, актом на списання товарно-матеріальних цінностей за вересень 2018 року на ремонт під`їзних шляхів елеватора.
Також позивачем було придбано у ТОВ "Укрспецоборонконтракт" двигун Газ-66 1 комплектності на суму 55000 грн, який згідно акту списання встановлено на автобус КАВЗ, номерний знак НОМЕР_1 . Судом встановлено, що змінений двигун є аналогічним двигуну, що був встановлений на зазначеному автобусі, встановлення його не призвело до модифікації та до збільшення очікуваних майбутніх вигод, так як від цього не зменшилася кількість використання пального, не збільшилася його швидкість чи кількість місць, тощо.
Водночас відповідачем також  не спростовано, що отримані позивачем від ТОВ "Промислова-гідравліка" пневморозподільник У71-22А на суму 8800 грн, від ТОВ "СМЦ Карбон" засувки 400х400 з електроприводом на суму 77400 грн, мотору - редуктору 2,2 кВт 90 об/хв. ф. 35мм вартістю 13178,27 грн, мотору редуктору 5,5 кВт 90 об хв. ф. 45мм вартістю 18639 грн, які згідно актів списання встановлені на елеватор, не призвели до його модифікації та до збільшення очікуваних майбутніх вигод, від цього у елеватора не збільшилася швидкість, об`єм виконуваної роботи, не поліпшилася якість роботи, тощо. 
Отже, на підставі встановлених обставин справи та наявних письмових доказів, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що послуги надані позивачу ТОВ "Дизель-Ремсервіс", ТОВ "Макс-Моторс" пов`язані з підтримкою основних засобів у робочому стані та з їх поточним ремонтом, а витрати на придбання засобів у ТОВ "Укрспецоборонконтракт" , ТОВ "Промислова - гідравліка" та ТОВ "СМЦ Карбон" здійснені з метою проведення поточного ремонту. Тобто позивач здійснив витрати з метою підтримання засобів в робочому стані та одержання первісно визначеної суми майбутніх економічних вигод від їх використання.

За змістом положень пунктів 14, 15 Положення (стандарт) 7 №92, якщо здійснюється поліпшення об`єкта основних засобів (модернізація, модифікація, добудова, дообладнання, реконструкція тощо), що приводить до збільшення майбутніх економічних вигод, первісно очікуваних від використання цього об`єкта, то первісна вартість основних засобів збільшується на суму витрат, пов`язаних з поліпшенням об`єкта, а такі витрати визнаються капітальними інвестиціями.
Якщо проводиться ремонт об`єкта основних засобів для підтримання об`єкта в робочому стані та одержання первісно визначеної суми майбутніх економічних вигод від його використання, то понесені на його здійснення витрати згідно з пунктом 15 Положення (стандарт) 7 №92 включаються до складу витрат.
Таким чином, можна зробити висновок, що роботи, пов`язані з поліпшенням основних засобів, приводять до збільшення первісно очікуваних вигод від використання об`єкта (ів). Такими роботами можуть бути модернізація, модифікація, добудування, дообладнання, реконструкція, у результаті яких відбувається збільшення очікуваного строку корисного використання об`єкта, кількості й/або якості продукції (робіт, послуг), виробленої (надаваної) цим об`єктом. Таким поліпшенням вважається капітальний ремонт. Роботами ж, пов`язаними з підтримкою основних засобів у робочому стані, є поточні ремонти, техогляд, обслуговування тощо. Видатки на проведення таких робіт включаються у видатки поточного періоду відповідного напрямку.
Як саме класифікувати видатки, вирішує керівник підприємства з урахуванням результатів аналізу поточної ситуації і їх істотності. Тобто керівництво підприємства визначає, які роботи вважаються поліпшенням об`єкта основних засобів, а які пов`язані з підтримкою їх у робочому стані. Залежно від цього видатки відображаються або як капітальні інвестиції з наступним збільшенням первісної вартості об`єкта основних засобів, або як видатки поточного періоду (загальновиробничі, адміністративні видатки, видатки на збут).

Так, судом першої інстанції встановлено та не спростовано відповідачем в ході апеляційного розгляду справи, що виконані роботи є ремонтом основних засобів, а не їх поліпшенням, крім того, позивачем самостійно ідентифіковано такі суми коштів та відображено їх належним чином у бухгалтерському обліку як прямі виробничі витрати.
Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що проведені роботи фактично не були будівництвом і спрямовані не на зростання очікуваного терміну корисного використання об`єкта, кількості та/або якості продукції (робіт, послуг), яка виробляється (надається) цим об`єктом, а на підтримання об`єктів (основних засобів) у робочому стані, відтак висновок контролюючого органу про безпідставне віднесення позивачем до складу витрат коштів, витрачених на ремонт основних засобів, є безпідставним.

Водночас, п. 2 Методичних рекомендацій щодо облікової політики суб`єкта державного сектору, затверджених Наказом Міністерства фінансів України від 23.01.2015 № 11 передбачено, що суб`єкт державного сектору самостійно на основі національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку в державному секторі та інших нормативно-правових актів з бухгалтерського обліку в державному секторі визначає за погодженням з головним розпорядником бюджетних коштів облікову політику, а також зміни до неї.
Суб`єкти державного сектору нижчого рівня передають розпорядчий документ про облікову політику на погодження за відомчою підпорядкованістю суб`єктам державного сектору вищого рівня.
Як встановлено з матеріалів справи при затвердженні наказів про облікову політику позивачем не проведено погодження з головним розпорядником бюджетних коштів, яким у даному випадку виступало Міністерство аграрної політики та продовольства України, отже є нечинними.
У зв`язку з вказаним, суд вважає безпідставними посилання представників сторін на накази про облікову політику, як на підставу включення чи не включення до складу витрат підприємства витрат, що здійснюються для підтримання об`єктів в робочому стані та одержання первісно визначеної суми майбутніх економічних вигод від його використання.

За таких обставин доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції і не дають підстав для скасування оскаржуваного рішення. Фактично вони зводяться, до повторення заперечень проти позовної заяви, та незгоди з обставинами, які вірно встановлені судом першої інстанції та яким надана належна юридична оцінка.
Тож, враховуючи відсутність доказів на підтвердження обставин, на які посилається податковий орган, суб`єктивний та оціночний характер доводів, якими це підтверджується, наявність первинних документів, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення адміністративного позову та неправомірність винесення податковим органом оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

У відповідності з ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
З огляду на викладене, з урахуванням сукупності встановлених у справі обставин та наявних у ній доказів колегія суддів дійшла висновку про обґрунтованість рішення суду першої інстанції та відсутність підстав для його скасування.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Чернівецькій області залишити без задоволення, а  рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 23 червня 2020 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. 325 КАС України.
Постанова суду складена в повному обсязі  03 листопада 2020 року.

Головуючий	 	 	Іваненко Т.В.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Сторчак В. Ю.    Граб Л.С.