Номер провадження: 33/813/1161/20
Номер справи місцевого суду: 493/864/20 
Головуючий у першій інстанції Тітова  Т. П. 
Доповідач Прібилов В. М.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.11.2020 року                                                                 м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду – Прібилов В.М.,
за участю: секретаря судового засідання – Стоянової Л.І.
представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 – Татаровського В.Ю.,
розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Балтського районного суду Одеської області від 01.09.2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП,-

встановив:

Постановою судді Балтського районного суду Одеської області від 01.09.2020 року
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , зареєстрованого в АДРЕСА_2 , непрацюючого, який протягом року не притягувався до адміністративної відповідальності,
визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10200,00 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 420, 40 гривень.
Згідно постанови, з протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №416601 від 08.06.2020 року встановлено, що 07.06.2020. о 23 годині 50 хвилин в м. Миколаїв Центральний район на вул. Колодязна водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом – автомобілем «Audi A6» д/н НОМЕР_1  з ознаками алкогольного сп`яніння, про що свідчить запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, почервоніння шкіри обличчя. Від проходження медичного огляду на стан сп`яніння у встановленому порядку відмовився в присутності двох свідків.
Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України.
На дану постанову ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Балтського районного суду Одеської області від 01.09.2020 року, провадження по справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.
В обґрунтування своїх вимог щодо скасування постанови, ОСОБА_1 зазначає, що він не заперечує того факту, що відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння, оскільки транспортним засобом не керував. Пояснення свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , які узгоджуються із відеозаписами з нагрудного відеореєстратора працівника поліції, підтверджують лише факт відмови від проходження огляду на стан сп`яніння. На факт керування автомобілем вказує лише наявне в матеріалах справи пояснення гр. ОСОБА_4 . Автомобілем 07.06.2020 року о 23 годині 30 хвилин у місті Миколаїв керував його знайомий ОСОБА_5 та відносно нього було складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. З`ясування обставин керування ОСОБА_6 автомобілем по вул. Колодязна в м. Миколаїв було розпочато 07.06.2020 року о 23 годині 30 хвилин і закінчено 08.06.2020 року о 00 годин 40 хвилин, що підтверджується також і поясненнями свідка ОСОБА_4 . Тобто, свідок ОСОБА_4 07.06.2020 року з 23 години 30 хвилин до 00 годин 40 хвилин 08.06.2020 року уже був залучений працівниками поліції у якості свідка при складанні адміністративних матеріалів стосовно ОСОБА_5 та не міг бути свідком при складані адміністративних матеріалів відносно ОСОБА_1 . 
Крім того апелянт зазначив, що у відповідності до ст. 276 КУпАП дана справа взагалі не підсудна Балтському районному суду Одеської області. 
Вивчивши доводи апеляційної скарги та матеріали справи; заслухавши пояснення представника ОСОБА_1 – Татаровського В.Ю., який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, апеляційний суд вважає за необхідним апеляційну скаргу задовольнити, а постанову суду першої інстанції - скасувати, виходячи з наступного.
У відповідності до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Згідно положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Згідно з положеннями ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги, але не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. 
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст.ст. 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283,284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів. 
Відповідно до вимог ст.ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами. 
Перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, допитавши представника ОСОБА_1 – ОСОБА_7 , а також працівника поліції Ковальова І.І., який склав адміністративний протокол, апеляційний суд приходить до висновку про слушність доводів апеляційної скарги та вважає постанову судді районного суду необґрунтованою, оскільки вона постановлена з недотриманням вимог діючого КУпАП, за результатами неповного дослідження доказів.
В судовому засіданні апеляційного суду представник ОСОБА_1 – ОСОБА_7 підтримав доводи апеляційної скарги та пояснив, що ОСОБА_1 не заперечує того факту, що відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння. Відмова обумовлена тим, що вимога працівників поліції щодо проходження огляду на стан сп`яніння була безпідставною і незаконною, так як ОСОБА_1 не керував транспортним засобом. На факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 вказують лише пояснення свідка ОСОБА_4 , які містяться в матеріалах справи, однак зазначені пояснення не заслуговують на увагу, оскільки 07.06.2020 року о 23 годині 50 хвилин він не міг бути свідком керування ОСОБА_1 транспортним засобом, через те, що з 23 години 30 хвилин до 00 годин 40 хвилин 08.06.2020 року він вже був залучений працівниками поліції у якості свідка при складанні адміністративних матеріалів стосовно ОСОБА_5 .
Водночас, на підтвердження обґрунтованості своїх доводів представник надав апеляційному суду флешку з відеозаписом, з якого вбачається, що в автомобілі «Audi A6» д/н НОМЕР_1  знаходяться дві особи, за кермом перебуває чоловік, який в подальшому відрекомендувався як ОСОБА_5 . При цьому зазначає, що посвідчення водія він не отримував. Зазначена особа проходить огляд за допомогою алкотестера «Драгер». Працівники поліції йому роз`яснюють, що відносно нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП та постанова за ч.2 ст. 126 КУпАП. Щодо питання ОСОБА_5 про надання зауважень на протокол про адміністративне правопорушення, працівник поліції йому роз`яснює, що він зможе їх надати в суді. 
Разом з тим, апеляційний суд приймає до уваги додані до апеляційної скарги копії матеріалів адміністративної справи відносно ОСОБА_5 , які на даний час є предметом розгляду апеляційної скарги останнього в Одеському апеляційному суді, та якими підтверджений факт складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_5 , яке було скоєно о 23 год. 45 хвилин в м. Миколаєв по вул. Колодязній, 3 також за керування тим же транспортним засобом «Audi A6» д/н НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Зазначений протокол про адміністративне правопорушення серії БД №289778 було складено поліцейським В2Р2Б1 УПП в Миколаївській області Ботнар І.О. 
Допитаний в якості свідка в режимі відеоконференції працівник поліції ОСОБА_8 , який складав відносно ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення та проводив перевірку факту керування водієм транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння пояснив, що 07.06.2020 року екіпажем патрульного автомобілю здійснювалося патрулювання центральної вулиці в м. Миколаєві. На вул. Колодязній,3 побачили скупчення людей, зупинившись біля них, почали з`ясовувати обставини. Чоловік, який в подальшому відрекомендувався ОСОБА_4 повідомив, що він був свідком того, що водій автомобілю «Audi A6» д/н НОМЕР_1 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння. При цьому вказаний свідком чоловік назвався як ОСОБА_1 та відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння як за допомогою алкотестера «Драгер» так і в медичному закладі, тому відносно нього було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП. 
Разом з тим, свідок ОСОБА_8 не міг вказати, якими саме доказами, окрім пояснень свідка ОСОБА_4 підтверджується факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом та більш того, не міг надати раціонального пояснення щодо даних відеозапису, який міститься на флешці, яка надана представником ОСОБА_1 – Татаровським В.Ю. та обставини можливості вчинення ОСОБА_1 правопорушення за сплином 5 (п`яти) хвилин з моменту затримання свідком ОСОБА_4 та в подальшому працівниками поліції автомобіля. Крім того не міг пояснити обставини складання відносно ОСОБА_5 протоколу про адміністративне правопорушення.
Встановлені апеляційним судом обставини, а саме підтвердження факту затримання в автомобілі «Audi A6» д/н НОМЕР_1 водія ОСОБА_5 , фактично унеможливлювали скоєння іншою особою за спливом 5 (п`яти) хвилин з моменту затримання, а в даному випадку ОСОБА_1 правопорушення, за результатами якого було складено протокол та районним судом прийнята постанова.
Таким чином, за результатами апеляційного перегляду оскаржуваної постанови судді районного суду, судом встановлено, що будь-яких доказів, які б спростовували доводи ОСОБА_1 відносно того, що він не керував автомобілем за викладених в протоколі про адміністративне правопорушення обставинами - матеріали справи не містять.
Матеріали справи також містять відеозапис з камер фіксації, наявних у працівників поліції (а.с.8).
При цьому наявний відеозапис повністю підтверджує зазначені апелянтом обставини, факт спілкування з працівниками поліції, заперечення ОСОБА_1 щодо факту керування транспортним засобом саме ним та відмову від проходження огляду на стан сп`яніння, оскільки він не перебував у статусі водія. Інших даних, в тому числі які могли свідчити про керування останнім транспортним засобом зазначений відеозапис запис не містить. 
Крім того, письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які знаходяться в матеріалах справи (а.с. 5,6) підтверджується лише факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння, при цьому жодним чином не підтверджується факт керування транспортним засобом. 
Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що в матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні достатні докази на підтвердження факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння при викладених в протоколі про адміністративне правопорушення обставинах. 
За таких обставин, з урахуванням положень п.2.5 Правил дорожнього руху України, відсутні підстави вважати, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, що дає апеляційному суду підстави зробити висновок про недоведеність вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення. 
Зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення відомості про те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння та як водій відмовився в присутності понятих від проходження медичного огляду для встановлення стану сп`яніння, не підтверджуються доказами, які містяться в матеріалах справи.
Під час розгляду справи в районному суді, поза увагою судді залишився той факт, що під керуванням транспортним засобом слід розуміти – виконання особою функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення до відповідальності за ст.130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись. 
Більш того, суддя районного суду, на розгляді якої перебували провадження за адміністративними матеріалами відносно ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , за результатами їх розгляду винесла постанову від 01.09.2020 року відносно ОСОБА_1 та на наступний день, тобто 02.09.2020 року відносно ОСОБА_5 , однак маючи при цьому можливість перевірити належним чином доводи ОСОБА_1 і надати правову оцінку наявним у матеріалах провадження поясненням свідка ОСОБА_4 та іншим доказам в своїй сукупності, не виконала приписів ст.245 та 280 КУпАП та прийняла рішення, яке суперечить положенням закону. 
Відповідно до ст. 8 Конституції України «В Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії…».
Статтею 62 Конституції України встановлено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.
Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку про безпідставність прийнятого суддею районного суду рішення про визнання ОСОБА_1 винним в скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП.
Що стосується доводів апеляційної скарги про те, що дана справа не підсудна Балтському районному суду Одеської області, то апеляційний не приймає їх до уваги, виходячи з наступного.
При складані протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №416601 від 08.06.2020 року ОСОБА_1 зазначив місцем свого мешкання АДРЕСА_1 . 
Згідно ч. 1 ст. 276 КУАП справи про адміністративне правопорушення розглядаються за місцем їх вчинення.
При цьому відповідно до ч. 2 ст. 276 КУпАП, справи про адміністративне правопорушення, передбачені статтями 80, 81, 121 – 126, 127-1 – 129, частинами першою, другою, третьою і четвертою статті 130 і статтею 139 (коли правопорушення вчинено водієм) цього Кодексу, можуть також розглядатися за місцем обліку транспортних засобів або за місцем проживання порушників.
Відповідно до роз`яснень, що містяться в п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про окремі питання, що виникають при застосуванні судами положень ст.276 Кодексу України про адміністративні правопорушення» № 11 від 11.06.2004 року, у випадках, коли законом передбачається альтернативна підсудність (ч. 2 ст. 276 КУпАП), питання про те, в який саме суд надіслати протокол про адміністративне правопорушення вирішується відповідним органом внутрішніх справ. Отже, саме той суд, до якого надійшов відповідний протокол, і повинен розглядати справу про адміністративне правопорушення, крім випадків, коли з метою повного, всебічного та своєчасного розгляду справи її доцільно направити до іншого суду, про що просить правопорушник, потерпілий тощо.
Разом з тим, встановлені апеляційним судом обставини, а саме складання двох протоколів про адміністративне правопорушення відносно різних осіб, правопорушення яких як свідчать зазначені протоколи було скоєно в одному і тому ж місці, на одному і тому ж транспортному засобі та фактично в один і той же час, з огляду на неможливість керування транспортним засобом іншою особою після його затримання, потребують належного розслідування та реагування з боку керівництва Управління патрульної поліції, оскільки можуть вказувати на недбале відношення до виконання своїх службових обов`язків, нехтування положеннями закону з боку відповідальних працівників поліції, які виявили зазначене правопорушення та в тому числі можливу фальсифікацію матеріалів адміністративного провадження.
Зважаючи на вищенаведене, апеляційний суд доходить висновку про необхідність направлення копії зазначеної постанови до УПП в Миколаївській області для забезпечення проведення службової перевірки та прийняття рішення у відповідності до вимог закону.
У відповідності до ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право:
1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін;
2) скасувати постанову та закрити провадження у справі;
3) скасувати постанову та прийняти нову постанову;
4) змінити постанову.
Згідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
За наведених вище обставин, постанова судді районного суду підлягає скасуванню з закриттям провадження у справі, відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити.
Постанову судді Балтського районного суду Одеської області від 01.09.2020 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10200,00 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік – скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП в зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.
Довести до відома начальника УПП в Миколаївській області про виявлені під час складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 факти, з метою забезпечення проведення перевірки та належного реагування.
Копію постанови направити до УПП в Миколаївській області.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя 
Одеського апеляційного суду                                                 В.М. Прібилов