П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
Справа №  560/3030/20 
Головуючий у 1-й інстанції:   Гнап Д.Д.  
Суддя-доповідач:  Залімський І. Г. 
03 грудня 2020 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Залімського І. Г. 
суддів:  Мацького Є.М.  Сушка О.О. 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Західного офісу Держаудитслужби на ухвалу Хмельницького окружного адміністративного суду від 25 серпня 2020 року (постановлену у м. Хмельницькому 25.08.2020) у справі за адміністративним позовом Західного офісу Держаудитслужби до Вищого професійного училища №36 про зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
Західний офіс Держаудитслужби звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до Вищого професійного училища №36, в якому просить суд зобов`язати Вище професійне училище №36 с. Балин Хмельницької області виконати п.1 вимоги про усунення порушень від 25.06.2019 №13-22-03-14/3105-2019 - повернути використані не за цільовим призначенням кошти субвенції на підготовку робітничих кадрів в сумі 1204456 грн до обласного бюджету відповідно до вимог Порядку повернення бюджетних коштів до відповідного бюджету в разі їх нецільового використання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.12.2010 №1163.
Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 18.06.2020 вказану позовну заяву Західного офісу Держаудитслужби залишено без руху з огляду на відсутність доказів сплати судового збору за подання вказаної позовної заяви у визначеному законом розмірі. Так, відповідно до платіжного доручення №1202 позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2102,20 грн, тобто за одну вимогу немайнового характеру, у той час суд вважає, що позивач звернувся в суд з майновою вимогою, а тому ставка судового збору за подання даного позову становить 18066,84 грн.
Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 25.08.2020 вказану позовну заяву повернуто особі, яка її подала, з огляду на те, що позивачем на виконання ухвали Хмельницького окружного адміністративного суду від 18.06.2020 не подано до суду доказів сплати судового збору у сумі 15964,84 грн.
Позивач не погоджується із вказаною ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 25.08.2020, а тому подав апеляційну скаргу, в якій просити скасувати вказану ухвалу, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що постановлення необґрунтованої та незаконної ухвали.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що позовна вимога про зобов`язання Вище професійне училище №36 с. Балин Хмельницької області виконати п.1 вимоги про усунення порушень від 25.06.2019 №13-22-03-14/3105-2019 - повернути використані не за цільовим призначенням кошти субвенції на підготовку робітничих кадрів в сумі 1204456 грн до обласного бюджету відповідно до вимог Порядку повернення бюджетних коштів до відповідного бюджету в разі їх нецільового використання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.12.2010 №1163, є вимогою немайнового характеру. Відтак, при звернення до суду із вказаною позовною вимогою позивач у належному розмірі сплатив судовий збір відповідно до платіжного доручення №1202 від 28.05.2020.
Позивач наголосив, що нецільове використання бюджетних коштів у даному випадку є порушенням, яке не спричинило нанесення збитків, тому у позивача відсутнє право для звернення до суду із позовом майнового характеру про стягнення з відповідача бюджетних коштів. 
Відповідач  не подав відзиву або письмових пояснень на апеляційну скаргу.
Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 23.11.2020, з урахуванням п.7 ч.1 ст.306, ст.307, 311 КАС України, суд вирішив розглядати дану справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Порядок сплати судового збору регулюється Законом України "Про судовий збір".
Згідно ч.1 ст.4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
Відповідно до ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір" за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру який подано юридичною особою або фізичною особою-підприємцем сплачується судовий збір в сумі 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. 
За подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру  який подано суб`єктом владних повноважень, юридичною особою сплачується судовий збір в сумі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 10 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. 
Законом України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" прожитковий мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2020 визначений у розмірі 2102 грн.
Апеляційний суд зазначає, що спірним у даному випадку є питання майновий чи немайновий характер має заявлена позовна вимога про  зобов`язання Вище професійне училище №36 с. Балин Хмельницької області виконати п.1 вимоги про усунення порушень від 25.06.2019 №13-22-03-14/3105-2019 - повернути використані не за цільовим призначенням кошти субвенції на підготовку робітничих кадрів в сумі 1204456 грн до обласного бюджету відповідно до вимог Порядку повернення бюджетних коштів до відповідного бюджету в разі їх нецільового використання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.12.2010 №1163.
Так, позивач вважає, що вказана позовна вимога є вимогою немайновою характеру, а тому за подання позову сплатив судовий збір у сумі 2102 грн згідно до платіжного доручення №1202 від 28.05.2020.
Разом з цим, суд першої інстанції, залишаючи позовну заяву Західного офісу Держаудитслужби згідно ухвали від 18.06.2020 та повертаючи таку позовну заяву на підставі оскаржуваної ухвали від 25.08.2020, виходив з того, що вказана позовна вимога є вимогою  майновою вимогою, а тому за подання даного позову належить сплатити судовий збір у сумі 18066,84 грн.
Колегія суддів не погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.
За змістом частини 1 статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.
При цьому, апеляційний суд зазначає, що окремі рішення, прийняті суб`єктом владних повноважень, можуть породжувати підстави для змін майнового стану фізичної чи юридичної особи.
Зокрема, реалізація таких рішень може призводити до зменшення або збільшення майна особи. Відповідно оскарження такого рішення спрямоване на захист порушеного права у публічно-правових відносинах з метою збереження належного особі майна.
Зі змісту рішення Європейського суду з прав людини від 14 жовтня 2010 року у справі "Щокін проти України" вимога про визнання протиправним рішення суб`єкта владних повноважень, яке впливає на склад майна позивача, у тому числі шляхом безпідставного стягнення податків, зборів, штрафних санкцій тощо, є майновою.
Таким чином, звернені до суду вимоги про скасування рішення відповідача - суб`єкта владних повноважень, безпосереднім наслідком яких є зміна складу майна позивача, є майновими.
Вказаний висновок підтверджено Верховним Судом, який у постанові від 30.10.2018 у справі №826/4741/17 зауважив, що звернення до суду з вимогами про скасування рішення відповідача – суб`єкта владних повноважень, безпосереднім наслідком яких є зміна складу майна позивача, є майновими, а оскарження рішень суб`єктів владних повноважень, які спонукають до вчинення певних дій, не пов`язаних зі сплатою коштів, є немайновими.
Відповідно до ст.10 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» від 26.01.1993 №2939-XII органу державного фінансового контролю надано право звертатися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів, а також при виявленні збитків, завданих державі чи підприємству, установі, організації, що контролюється, визначати їх розмір у встановленому законодавством порядку. 
Пунктом 6 Положення про Державну аудиторську службу України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03.02.2016 №43, передбачено, що Держаудитслужба має право в установленому порядку, зокрема: пред`являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов`язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства (підп. 16); порушувати перед відповідними державними органами питання про визнання недійсними договорів, укладених з порушенням законодавства, у судовому порядку стягувати у дохід держави кошти, отримані підконтрольними установами за незаконними договорами, без установлених законом підстав та з порушенням законодавства (підп. 20); у разі виявлення збитків, завданих державі чи підприємству, установі, організації, що контролюється, визначати їх розмір в установленому законодавством порядку (підп. 23).
Згідно п.4 вказаного Положення Держаудитслужба відповідно до покладених на неї завдань вживає в установленому порядку заходів щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальності винних осіб, а саме: вимагає від керівників та інших осіб підприємств, установ та організацій, що контролюються, усунення виявлених порушень законодавства; здійснює контроль за виконанням таких вимог; звертається до суду в інтересах держави у разі незабезпечення виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.
Проаналізувавши норми Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» та вказаного Положення, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.03.2018 у справі №826/9672/17 вказала, що вимога органу державного фінансового контролю спрямована на корегування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність з вимогами законодавства і в цій частині вона є обов`язковою до виконання. Стосовно відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об`єкту контролю, про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово стягнуті шляхом пред`явлення вимоги. Такі збитки відшкодовуються в добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом.
Застосовуючи вказані висновки у контексті змісту спірних правовідносин, які склались у даній справі, апеляційний суд зазначає наступне.
Держаудитслужба має право звертатись до суду до підконтрольної організації з наступними позовами, зокрема:
1) про зобов`язання виконати вимогу, у разі незабезпечення виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів;
2) про стягнення виявлених збитків, завданих державі чи підприємству, установі, організації, що контролюється. 
Апеляційний суд зауважує, що у першому випадку позовні вимоги Держаудитслужби матимуть немайновий характер, адже фактично такі вимоги спрямовані на корегування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність з вимогами законодавства.
Водночас, у другому випадку позовні вимоги матимуть майновий характер, адже позов буде заявлено про стягнення збитків, безпосереднім наслідком задоволення таких вимог є зміна складу майна позивача.
Проаналізувавши матеріали справи та зміст заявленого позову, апеляційний суд вважає, що позовна вимога про зобов`язання Вище професійне училище №36 с. Балин Хмельницької області виконати п.1 вимоги про усунення порушень від 25.06.2019 №13-22-03-14/3105-2019 - повернути використані не за цільовим призначенням кошти субвенції на підготовку робітничих кадрів в сумі 1204456 грн до обласного бюджету відповідно до вимог Порядку повернення бюджетних коштів до відповідного бюджету в разі їх нецільового використання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.12.2010 №1163, є вимогою немайнового характеру, адже подання такого позову спрямоване не на зміну майнового стану відповідача, а фактично є спонуканням до вчинення дій, необхідних для приведення діяльності відповідача до вимог закону.
Крім того, встановлено, що нецільове використання бюджетних коштів у даному випадку є порушенням, яке не спричинило нанесення збитків, тому у позивача відсутнє право для звернення до суду із позовом майнового характеру про стягнення з відповідача бюджетних коштів. 
Таким чином, апеляційний суд вважає, що вказана позовна вимога є вимогою немайновою характеру, тому платіжне доручення №1202 від 28.05.2020 про сплату судового збору у сумі 2102 грн є належним доказом сплати позивачем судового збору у передбаченому законом розмірі, а висновки суду першої інстанції не відповідають вказаним нормам права та змісту заявленої позовної вимоги.
Згідно із ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Відповідно до ст.320 КАС України підставами  для  скасування  ухвали суду,  яка перешкоджає подальшому  провадженню  у  справі,  і  направлення   справи   для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне  з`ясування судом обставин,  що мають значення для справи; недоведеність обставин,  що мають значення для справи, які  суд першої інстанції вважає встановленими;  невідповідність висновків суду обставинам справи;  неправильне застосування норм матеріального чи порушення норм процесуального права,  які призвели до неправильного вирішення питання.
Зважаючи на те, що ухвала суду першої інстанції є незаконною, так як постановлена з порушення норм процесуального права, що призвело до необґрунтованого повернення позовної заяви, ухвалу суду першої інстанції належить скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.  
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 320, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Західного офісу Держаудитслужби задовольнити.
Ухвалу Хмельницького окружного адміністративного суду від 25 серпня 2020 року у справі за адміністративним позовом Західного офісу Держаудитслужби до Вищого професійного училища №36 про зобов`язання вчинити дії скасувати.
Справу направити до Хмельницького окружного адміністративного суду для продовження розгляду.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий	 	 	Залімський І. Г.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Мацький Є.М.    Сушко О.О.