ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"13" жовтня 2020 р.           Справа№ 910/10140/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Владимиренко С.В.
суддів:            Ходаківської І.П. 
          Демидової А.М. 

при секретарі    Островерха В.Л.
за участю представників зазначених в протоколі від 13.10.2020

розглянувши у відкритому    судовому засіданні    апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська міжнародна торгівельна компанія» 

на  рішення Господарського суду міста Києва від 03.06.2020 (повний текст складено 08.07.2020)

у справі  № 910/10140/19  (суддя Літвінова М.Є.)

за позовом  Товариства з обмеженою відповідальністю «Спец - Контракт»  

до  Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська міжнародна торгівельна компанія» 

про  стягнення 46884,00грн. 

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Спец - Контакт» (далі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська міжнародна торгівельна компанія» (далі - відповідач) про стягнення штрафу у розмірі 46 884, 00 грн та судових витрат. 
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідачем порушено умови Договору поставки № 37 від 03.09.2018 в частині своєчасного перерахування попередньої оплати, передбаченої п. 4.2. Договору, у зв`язку з чим позивач нарахував відповідачу штраф у розмірі 46  880,00 грн.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 03.06.2020 позов задоволено повністю. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська міжнародна торгівельна компанія» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Спец - Контакт» штраф у розмірі 46  884,00 грн  витрати по сплаті судового збору у розмірі 1  921,00 грн.
Приймаючи вказане рішення місцевий господарський суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову, оскільки відповідач в порушення умов п. 4.2. Договору поставки № 37 від 03.09.2018 не сплатив позивачу попередню оплату у розмірі 20% від загальної суми Договору, що становить 234  420,00 грн, а тому позивач правомірно нарахував відповідачу штраф у розмірі 20% згідно п. 6.5. Договору. 

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю «Українська міжнародна торгівельна компанія» звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 03.06.2020 у справі №910/10140/19 та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.  

Обґрунтовуючи доводи, наведені в апеляційній скарзі, відповідач посилається на те, що умовами Договору поставки № 37 від 03.09.2018 не визначено загальну суму, оскільки згідно п. 1.3. Договору загальна сума Договору складається із сум всіх підписаних накладних, отже Договором не передбачено істотну умову, а саме ціну.  
Апелянт зазначає, що Договір поставки № 37 від 03.09.2018 директором ТОВ «Українська міжнародна торгівельна компанія» Коноваловим Антоном Володимировичем не підписувався. Враховуючи не підписання Договору поставки № 37 від 03.09.2018, то він, на думку відповідача, є неукладеним. 
На підтвердження не підписання Договору поставки № 37 від 03.09.2018 відповідач посилається на висновок Київського науково-дослідного інституту судових експертиз №32043/32044/19-32/32045/19-33/6261ч6264/20-32 від 25.02.2020, в якому йдеться про те, що при дослідженні вільних, умовно-вільних та експериментальних зразків підпису Коновалова Антона Володимировича експертом встановлено як збіжні, так і розбіжні ознаки в підписах. Крім того, експертом встановлено, що відтиски печатки, що містяться у досліджуваному документі співпадають з вільними та експериментальними відтисками печатки відповідача за формою та змістом тексту, але відрізняються від вільних та експериментальних зразків відтиску печатки за розміром діаметрів зовнішнього обідка, рисунком знаків тексту, фоновим рисунком всередині відтисків, що свідчить про те, що відтиски печатки, які містяться в Договорі поставки №37 від 03.09.2018 нанесені не печаткою відповідача.
Також апелянт зазначає, що умовами Договору поставки №37 від 03.09.2018 не було встановлено строк здійснення попередньої оплати.        
Апелянт зазначає, що суд першої інстанції не врахував забезпечення, перераховане відповідачем на рахунок позивача.    
На переконання апелянта, оскільки Договір поставки №37 від 03.09.2018 не містить істотної умови - ціну, та відсутність доказів на підтвердження виконання умов Договору, а тому, з посиланням на судову практику, відповідач вважає, що Договір є неукладеним. 

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 02.09.2020 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська міжнародна торгівельна компанія» у справі №910/10140/19 передано на розгляд колегії суддів у складі: Владимиренко С.В. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), судді: Демидова А.М., Ходаківська І.П.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 07.09.2020  відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська міжнародна торгівельна компанія» на рішення Господарського суду міста Києва від 03.06.2020 у справі №910/10140/19. Справу призначено до розгляду на 13.10.2020. Надано право учасникам справи подати відзив на апеляційну скаргу, заяви клопотання, заперечення, скарги до 23.09.2020.
13.10.2020 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду надійшов відзив Товариства з обмеженою відповідальністю «Спец-Контакт» на апеляційну скаргу, без клопотання про поновлення пропущеного строку на його подання. 
Відповідно до ч. 2 ст. 207 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) суд залишає без розгляду заяви та клопотання, які без поважних причин не були заявлені в підготовчому провадженні, або в інший строк, визначений судом. 
За таких обставин, відзив Товариства з обмеженою відповідальністю «Спец-Контакт» на апеляційну скаргу підлягає залишенню без розгляду.  
Представник відповідача    в судовому засіданні 13.10.2020 підтримав доводи, наведені в апеляційній скарзі, просив її задовольнити та скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 03.06.2020 у справі №910/10140/19 та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову повністю. 
Представник позивача в судовому засіданні 13.10.2020 заперечив проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити рішення Господарського суду міста Києва від 03.06.2020 у справі №910/10140/19 без змін, а апеляційну скаргу відповідача - без задоволення. 

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів встановила наступне.
Відповідно до ч.1  ст. 509 Цивільного кодексу України  (далі - ЦК України) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Відповідно до ч. 2  ст. 509 ЦК України  зобов`язання виникають з підстав, встановлених  статтею 11 цього Кодексу.
Згідно з п.1 ч. 2  ст. 11 ЦК України  підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
          
          03.09.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Спец - Контакт» (далі - Постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Українська міжнародна торгівельна компанія» (далі - Покупець) укладено Договір поставки № 37 (далі - Договір), за умовами якого в порядку та на умовах, визначених цим Договором, Постачальник зобов`язується поставити і передати у власність Покупцю визначений цим Договором специфікацією до нього «товар», а покупець зобов`язується прийняти цей товар та своєчасно здійснити його оплату. (т.1, а.с. 19-22).
          Згідно з п. 1.2. Договору найменування, одиниця виміру, загальна кількість товару, що підлягає поставці за цим Договором, ціна за одиницю товару, інші умови, визначаються згідно специфікації до договору (надалі іменується «специфікація»), що додається до цього Договору і є його невід`ємною частиною.
          Загальна сума Договору складається із сум всіх підписаних накладних (п. 1.3. Договору).
          Згідно з п. 2.1. Договору Постачальник надає товар Покупцю за цінами, що визначені у специфікації до даного Договору.
          Постачальник зобов`язується поставити товар протягом 30 робочих днів з моменту зарахування попередньої оплати за поставку товару в розмірі 25 (двадцять п`ять) % відсотків від загальної суми договору. (п. 2.2. Договору).
          Згідно з п. 3.1. Договору асортимент товару, що є предметом поставки, зазначений у Специфікації, яка додається до Договору та є його невід`ємною частиною.
          Згідно з п. 4.1. Договору розрахунок за поставлений товар здійснюється у безготівковій формі.
          Покупець здійснює попередню оплату за поставку товару в розмірі 25 (двадцять п`ять) % відсотків від загальної суми договору, що становить 234  420, 00 грн в день підписання Договору. (п. 4.2. Договору).
          Остаточний розрахунок за Договором проводиться частинами в кількості поставленого товару за видатковими накладними. В день підписання Сторонами/ представниками сторін видаткової накладної. Покупець сплачує Постачальнику суму коштів вказаних у видатковій накладній. (п. 4.3. Договору).
          Згідно з п. 6.1. Договору у випадку порушення своїх зобов`язань за Договором Сторони несуть відповідальність визначену Договором та чинним законодавством України. Порушенням зобов`язання є його невиконання або неналежне виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.
          Пунктом 6.5. Договору сторони погодили, що у разі, якщо після підписання Договору, Покупець не перерахує на рахунок Постачальника попередню оплату за поставку товару в розмірі 25 (двадцять п`ять) % відсотків від загальної суми Договору, у тридцяти денний строк з дати підписання  договору, Покупець зобов`язаний сплатити штраф у розмірі 20 % (двадцять відсотків) від загальної суми Договору.
          Договір набирає чинності з дати його підписання сторонами і діє до 31.12.2018, але в будь - якому випадку до повного виконання Сторонами своїх зобов`язань. (п. 9.1. Договору).
          Договір підписано директором Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська міжнародна торгівельна компанія» - Коноваловим А.В.  та директором Товариства з обмеженою відповідальністю «Спец - Контакт» - Мягким Д.В. ,  та скріплений відтисками печаток Товариств.
           03.09.2018 сторони підписали Додаток № 1 до Договору - Специфікацію, в якій погодили назву товару, характеристику, одиниці виміру, кількість, ціну за одиницю, загальну вартість. (т. 1, а.с. 23-27). Згідно зі Специфікацією до Договору загальна вартість з ПДВ становить - 234 420, 00 грн.
          Відповідно до ч. 1 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.
          До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 ЦК України).
          За приписами ч. 1 ст. 693 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.
          Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.
          Умовами Договору сторони встановили, що Покупець здійснює попередню оплату за поставку товару в розмірі 25 (двадцять п`ять) % відсотків від загальної суми договору, що становить 234 420, 00 грн в день підписання Договору.  
          При цьому, п. 6.5. Договору сторони погодили, що у разі, якщо після підписання Договору, Покупець не перерахує на рахунок Постачальника попередню оплату за поставку товару в розмірі 25 (двадцять п`ять) % відсотків від загальної суми Договору, у тридцяти денний строк з дати підписання  договору, Покупець  зобов`язаний сплатити штраф у розмірі 20 % (двадцять відсотків) від загальної суми Договору. 
          Отже, у відповідача за умовами Договору наявний обов`язок здійснити попередню оплату протягом тридцяти днів, що спростовує доводи апелянта про відсутність у Договорі умов щодо строку здійснення попередньої оплати.   
Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 193 Господарського кодексу України (далі - ГК України) суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення  Цивільного кодексу України  з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.
Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. 
Згідно з ч. 2 ст. 549 ЦК України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.
          
          Умовами Договору сторони погодили сплату штрафу у розмірі 20% від загальної суми Договору, яка згідно п. 4.2. Договору та Специфікації становить 234  420,00 грн. В цій частині Договір не оскаржувався. 
          Таким чином, розмір штрафу складає 46  884,00 грн, з розрахунку 234  420,00 * 20%. 
          Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.11.2019 у справі №910/10140/19 призначено комплексну експертизу, на вирішення якої поставлені наступні питання: «Чи виконано підпис від імені особи Коновалова Антона Володимировича на всіх сторінках Договору поставки від 03.09.2018 № 37 саме Коноваловим Антоном Володимировичем ? Чи нанесено відтиск печатки Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська міжнародна торгівельна компанія» в Договорі поставки № 37 від 03.09.2018 печаткою Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська міжнародна торгівельна компанія»?». 
          
          За результатами проведення комплексної судово-почеркознавчої експертизи та судово-технічної експертизи документів Київського науково-дослідного інституту судових експертиз експерти дійшли наступних висновків: 
1.          Підписи від імені Коновалова Антона Володимировича , які містяться на кожному аркуші Договору поставки № 37 від 03.09.2020, який підшито до матеріалів господарської справи № 910/10140/19 (а.с.146-149), в рядках «Покупець» та у графі «Покупець: Директор___/Коновалов. А.В./» - виконані Коноваловим Антоном Володимировичем. (Експерт -ОСОБА_1). 
2.          Підписи від імені Коновалова Антона Володимировича , які містяться на кожному аркуші Договору поставки № 37 від 03.09.2020, який підшито до матеріалів господарської справи № 910/10140/19 (а.с.146-149), в рядках «Покупець» та у графі «Покупець: Директор___/Коновалов. А.В./» - виконані Коноваловим Антоном Володимировичем . (Експерт -ОСОБА_2). 
3.          Відтиски печатки ТОВ «Українська міжнародна торгівельна компанія», які містяться на кожному аркуші Договору поставки № 37 від 03.09.2018, нанесені однією і тією ж печаткою, але не печаткою ТОВ  «Українська міжнародна торгівельна компанія», вільні й експериментальні зразки відтисків якої надані для порівняльного дослідження, а іншою печаткою з аналогічним змістом. (Експерт - ОСОБА_3). 
При цьому, у висновку експертів від 25.02.2020 №32043/32044/19-32/32045/19-33/6261ч6264/20-32 зазначено, що Договір поставки №37 датований 03.09.2020. Зі змісту висновку вбачається, що на дослідження подано оригінал Договору поставки №37, який міститься у матеріалах справи (т. 1, а.с. 146-149).
З матеріалів справи вбачається, що Договір поставки №37 датований 03.09.2018. 
Відповідно до ч. 5 ст. 98 ГПК України суд має право за заявою учасників справи або з власної ініціативи викликати експерта для надання усних пояснень щодо його висновку. 
          Господарський суд міста Києва своєю ухвалою від 13.05.2020 викликав в судове засідання експертів Київського науково-дослідного інституту судових експертиз ОСОБА_2, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 для надання пояснень з приводу висновку від 25.02.2020 №32043/32044/19-32/32045/19-33/6261ч6264/20-32.   
          
          Листом від 28.05.2020 №254 Київський науково-дослідний інститут судових експертиз повідомив суд про неможливість прибуття судових експертів через карантинні обмеження, веденні постановою Кабінету Міністрів України від 20.05.2020 №392 «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID, спричиненої коронавірусом  SARS-Co V, та етапів послаблення протиепідеміологічних заходів», яким установлено карантин на всій території України.  
          Крім того, листом Київського науково-дослідного інституту судових експертиз від 13.05.2020 №32043/32044/19-32/32045/19-33 «Про надання інформації» директор Інституту надав пояснення з приводу недоліків у висновку експертів від 25.02.2020 №32043/32044/19-32/32045/19-33/6261ч6264/20-32, зокрема, наявна технічна помилка у частині «Дослідження» та частині «Висновки» п.п. 1, 2 допущено технічну помилку у даті досліджуваного документа, а саме: замість «договір поставки №37 від 03.09.2018» вказано «договір поставки №37 від 03.09.2020», даного висновку судових експертів. 
          
          В силу ст. 107 ГПК України якщо висновок експерта є неповним або неясним, за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи суд може призначити додаткову експертизу, яка доручається тому самому або іншому експерту (експертам). За наявності сумнівів у правильності висновку експерта (необґрунтованість, суперечність з іншими матеріалами справи тощо) за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи суд може призначити повторну експертизу, доручивши її проведення іншим експертам.
          Відповідного клопотання від сторін щодо неповноти або неясності висновку експерта, або наявності сумніву у правильності висновку до суду не надходило. Судом також вказані обставини не виявлені, як результат відсутні підстави для призначення додаткової або повторної судової експертизи за ініціативи суду.     
            
          Відповідно до ст.ст. 73, 76, 77 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
          Отже, вказаним висновком судових експертів було підтверджено достовірність підпису директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська міжнародна торгівельна компанія» Коновалова Антона Володимировича на Договорі поставки №37 від 03.09.2018. 
          Щодо невідповідності печатки Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська міжнародна торгівельна компанія» на Договорі, то Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення порядку відкриття бізнесу» від 15.04.2014 №1206-VII була скасована обов`язковість печаток на договорах.
          Відповідно до ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.
          Таким чином, Договір поставки №37 від 03.09.2018 підписаний уповноваженими на це особами, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 207 ЦК України.  
          Разом з цим, відповідно до ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
          Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
          Згідно ч. 1 ст. 632 ЦК України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін.
          Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом. (ч. 2 ст. 632 ЦК України). 
          Пунктом 2.1. Договору сторони погодили, що Постачальник надає товар Покупцю за цінами, що визначені у Специфікації до даного Договору. 
          Отже, Договір містить істотну умову таку як ціна, а тому твердження апелянта про відсутність істотної умови Договору, так як наслідок не укладення Договору, є помилковим. 
Доводи апелянта про наявність забезпечення, яке перераховане відповідачем на рахунок позивача, апеляційним господарським судом до уваги не приймається, оскільки Договір не містить умов щодо забезпечення, а матеріали справи не містять доказів сплати такого забезпечення.     
          Стосовно доводів відповідача про відсутність доказів виконання умов Договору, що свідчить про його не укладення, то зі змісту Договору вбачається, що сплата Покупцем попередньої оплати передує поставці товару, отже саме на відповідача покладено обов`язок щодо належного виконання зобов`язань за Договором шляхом сплати попередньої оплати.  
          Посилання апелянта на справи №914/1253/18, №907/322/18, №915/8391/17, розглянуті Верховним Судом та постанову від 05.06.2018 у справі №338/180/17, яка розглянута Великою Палатою Верховного Суду, апеляційним господарським судом до уваги не приймається, оскільки вони не є релевантними для даних правовідносин.  
За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення позовних вимог.
Згідно з ч. 1  ст. 73 ГПК України  доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до ч.1    ст.    74 ГПК України  кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Згідно з ч. 1  ст. 86 ГПК України  суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Відповідно до ст.ст.  76,  77 ГПК України  належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Згідно з ч. 4  ст. 11 ГПК України  суд застосовує при розгляді справ  Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод  1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України» зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1  статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод  зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною, залежно від характеру рішення.
У справі «Трофимчук проти України» Європейський суд з прав людини також зазначив, хоча пункт 1  статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод  зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод.
В п. 53 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Федорченко та Лозенко проти України» від 20.09.2012 зазначено, що при оцінці доказів суд керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Тобто, аргументи сторони мають бути достатньо вагомими, чіткими та узгодженими.
Доводи відповідача, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.
Відповідно до  ст. 276 ГПК України  суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що рішення Господарського суду міста Києва від 03.06.2020    у справі №910/10140/19 прийнято з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська міжнародна торгівельна компанія»  задоволенню не підлягає.
Згідно  ст. 129 ГПК України  судові витрати за розгляд апеляційної скарги покладаються на Товариство з обмеженою відповідальністю «Українська міжнародна торгівельна компанія».
Керуючись ст. ст.  129,  269,    270,  275, 276,  281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська міжнародна торгівельна компанія» залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 03.06.2020    у справі № 910/10140/19 - без змін.

2. Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю «Українська міжнародна торгівельна компанія».

3. Матеріали справи № 910/10140/19 повернути до Господарського суду міста Києва.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у господарських справах в порядку і строки, визначені в ст.ст.  287,  288,  289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 16.10.2020.

Головуючий суддя                                                            С.В. Владимиренко 

Судді                                                                                І.П. Ходаківська

                                                                                А.М. Демидова