ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

07 жовтня 2020 року 	м. Дніпро	справа № 404/506/20 (2-а/404/43/20)	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді  Білак С.В. (доповідач),  суддів:  Олефіренко Н.А., Шальєвої В.А.,  розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 07.05.2020 року  в адміністративній справі №404/506/20 (2-а/404/43/20) (суддя у 1 інстанції за позовом   ОСОБА_1  до Адміністративної комісії при Виконавчому комітеті Міської ради міста Кропивницького про скасування постанови про адміністративне правопорушення,- 
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1  звернулася до суду з позовом до Адміністративної комісії при Виконавчому комітеті Міської ради міста Кропивницького, в якому просив скасувати постанову    Адміністративної комісії при Виконавчому комітеті Міської ради міста Кропивницького    від 21.01.2020 року №01/01-ак, якою на    неї накладено    адміністративне стягнення    у вигляді штрафу    в розмірі    1360 грн. та  закрити   провадження у справі.
В обґрунтування позовних вимог зазначалося, що фактів на підтвердження порушень з боку позивача відповідно до ст. 152 КУпАП відповідачем не надано. Наявність сміття, побутових відходів, на вулиці, де позивач здійснює підприємницьку діяльність, не виявлено. При цьому, в будівлі де фактично здійснюється підприємницька діяльність позивачем також працюють інші суб`єкти підприємницької діяльності. Неукладання    договору на вивезення сміття не може вважатись порушенням державних стандартів, норм та правил у сфері благоустрою населених пунктів, правил благоустрою територій населених пунктів, при тому, що розділ 6 п.6.20 Правил благоустрою території міста Кропивницького встановлює альтернативну можливість фізичним особам-підприємцям до виконання обов`язку з вивезення сміття: самостійне вивезення, або укладення договору зі спеціалізованими установами.
Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 07.05.2020 року  адміністративний позов залишено без задоволення. 
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права та процесуального права, просить скасувати рішення суду та прийняти нове про задоволення позову. 
Колегія суддів зазначає, що апеляційна скарга обґрунтована аналогічними доводами що і адміністративний позов. 
Справа судом розглянута  в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено судом апеляційної інстанції, що позивач є фізичною особою-підприємцем та здійснює підприємницьку діяльність: роздрібна торгівля з лотків і на ринках харчовими продуктами, напоями та тютюновими виробами; роздрібна торгівля з лотків і на ринках текстильними виробами, одягом і взуттям; роздрібна торгівля з лотків і на ринках іншими товарами (основний).
08 січня 2020 року відносно позивача інспектором спеціалізованої інспекції Міської ради міста Кропивницького Голубничим Б.С. складений протокол №1 про адміністративне правопорушення, згідно якого 08 січня 2020 року, 12 год. 40 хв. ФОП ОСОБА_1  не уклала договір на вивіз твердих побутових відходів по АДРЕСА_1 , чим порушено вимоги розділу 6, п.6.10 Правил благоустрою території міста Кропивницького, за що передбачено відповідальність  ст. 152 КУпАП.
По факту вчинення правопорушення 21 січня 2020 року Адміністративною комісією при Виконавчому комітеті Міської ради міста Кропивницького винесена постанова про визнання позивача винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого  ст. 152 КУпАП  та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1 360,00 грн. ( а. с. 8).
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів виходить з наступного. 
Відповідно до  ст. 9 КУпАП  адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України "Про благоустрій населених пунктів" N2 2807-ІV від 06.09.2005р. (далі - Закон № 2807-ІV) встановлено, що благоустрій заселених пунктів - комплекс робіт з інженерного захисту, розчищення, осушення га озеленення території, а також соціально-економічних, організаційно-правових га екологічних заходів з покращання мікроклімату, санітарного очищення, зниження рівня шуму та інше, що здійснюються на території населеного пункту з метою її раціонального використання, належного утримання та охорони, створення умов щодо захисту і відновлення сприятливого для життєдіяльності людини довкілля.
Фізичні та юридичні особи у сфері благоустрою населених пунктів зобов`язані дотримуватися правил благоустрою територій населених пунктів, не порушуючи права і законні інтереси інших суб`єктів благоустрою населених пунктів (п. 2, 3 ч. 2  ст. 17 Закону № 2807-ІV).
За приписами ч.ч. 1, 2  ст. 20 Закону № 2807-ІV  організацію благоустрою населених пунктів забезпечують місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування відповідно до повноважень, установлених законом. Благоустрій здійснюється в обов`язковому порядку на всій території населеного пункту (села, селища, міста).
Частиною першою  статті 10 Закону України «Про благоустрій населених пунктів»  передбачено, що до повноважень сільських, селищних і міських рад у сфері благоустрою населених пунктів належить: затвердження місцевих програм та заходів з благоустрою населених пунктів; затвердження правил благоустрою територій населених пунктів; створення в разі необхідності органів і служб для забезпечення здійснення спільно з іншими суб`єктами комунальної власності благоустрою населених пунктів, визначення повноважень цих органів (служб); визначення на конкурсних засадах підприємств, установ та організацій (балансоутримувачів), відповідальних за утримання об`єктів благоустрою.
Частиною 4  ст. 20 вказаного Закону  передбачено, що рішення місцевих органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо благоустрою території певного населеного пункту є обов`язковим для виконання розміщеними на цій території підприємствами, установами, організаціями та громадянами, які на ній проживають.
Згідно з ч. 1  ст. 34 Закону № 2807-ІV, правила благоустрою території населеного пункту (далі - Правила) - нормативно-правовий акт, яким установлюються вимоги щодо благоустрою території населеного пункту. Правила розробляються на підставі Типових правил благоустрою території населеного пункту (далі - Типові правила) для всіх сіл, селищ, міст і затверджуються відповідними органами місцевого самоврядування.
Типові правила розробляються та затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства. У разі якщо відповідною сільською, селищною, міською радою не прийнято рішення про затвердження Правил, застосовуються Типові правила. Орган місцевого самоврядування забезпечує вільний доступ населення до затверджених Правил.
Відповідно до п. 2 ч. 1    ст. 10    Закону України "Про благоустрій населених пунктів"  до повноважень сільських, селищних і міських рад у сфері благоустрою населених пунктів належить затвердження правил благоустрою територій населених пунктів.
Так, рішенням Міської ради міста Кропивницького від 18 грудня 2019 року за №3054 затверджені Правила благоустрою території міста Кропивницького.
Згідно з розділу VI, п. 6.10 "Правил благоустрою території міста Кропивницького", суб`єкти у сфері благоустрою (власники, балансоутримувачі або особи, які утримують території населених пунктів) зобов`язані: укласти договір про надання послуги з поводження з побутовими відходами з суб`єктом господарювання, який визначений виконавчим комітетом Міської ради міста Кропивницького виконавцем послуг з поводження з побутовими відходами та своєчасно здійснювати оплату за отриману послугу.
Відповідно ч. 1 ст. 73 ч. 1 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні акти ради, сільського, селищного, міського голови, голови районної в місті ради, виконавчого комітету сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради, прийняті в межах наданих їм повноважень, є обов`язковими для виконання всіма розташованими на відповідній території органами виконавчої влади, об`єднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами, а також громадянами, які постійно або тимчасово проживають на відповідній території.
Статтею 152 КУпАП  передбачено, що порушення державних стандартів, норм і правил у сфері благоустрою населених пунктів, правил благоустрою територій населених пунктів - тягнуть за собою накладення штрафу на громадян від двадцяти до вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб, громадян - суб`єктів підприємницької діяльності - від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Повноваження по розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбачені вказаною  ст.152 КУпАП, надані адміністративним комісіям при виконавчих органах рад (ст.218 КУпАП).
Відповідно  ст. 245 КУпАП  завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Статтею 280 КУпАП  визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Так, факт не укладення позивачем договору на вивіз твердих побутових відходів підтверджується матеріалами справи.
При цьому, колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції, що укладення договору на надання житлово-комунальних послуг є обов`язком споживача за умови, якщо запропонований виконавцем послуг договір відповідає типовому договору, а відмова споживача послуг від укладення договору в такому разі суперечить вимогам ч. 3 ст.  6, ст. ст.  627,  630 ЦК України  та ст. ст.  19,  20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги».
Аналогічний висновок викладений в постанові Верховного Суду України від 10 жовтня 2012 року у справі №6-110 цс12.
За таких обставин посилання позивача про те, що останній не зобов`язаний укладати відповідний договір, а може самостійно вивозити сміття або укласти договір зі спеціалізованими установами є безпідставними.
Щодо посилань позивача на те, що проект договору ТОВ «Екостайл», який визначений Міською радою міста Кропивницького виконавцем послуг на вивіз твердих побутових відходів не відповідає положенням типового договору, судом не приймаються, оскільки на час розгляду справи цей проект договору є чинним та суд в рамках розгляду цієї справи не наділений повноваженням щодо дослідження вказаного договору та робити висновок про відповідність або невідповідність договору положенням типового договору, оскільки вказані обставини підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства та не є предметом розгляду даної справи.
Жодних доказів про те, що вказаний договір ТОВ «Екостайл» на вивіз твердих побутових відходів  є  таким що не відповідає вимогам типового договору в матеріалах справи відсутні. 
З урахуванням викладеного суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції повно з`ясовані обставин, що мають значення для справи, висновки, викладені у рішенні суду першої інстанції, відповідають обставинам справи, судом першої інстанції правильно застосовано норми матеріального права та норми процесуального права, а тому відсутні підстави для скасування рішення суду першої інстанції.
Доводи апеляційної скарги не спростовують правильності прийнятого судом першої інстанції судового рішення.
Відповідно до ч.4 ст.243 КАС України судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.
Керуючись статтями  241-245,  250,  315,  316,  321,  322,  327,  329 КАС України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 07.05.2020 року  в адміністративній справі №404/506/20 (2-а/404/43/20) - залишити без задоволення.
Рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 07.05.2020 року  в адміністративній справі №404/506/20 (2-а/404/43/20) - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та відповідно до  ст.328 КАС України  касаційному оскарженню не підлягає.       

Головуючий - суддя                                                                      С.В. Білак 

                               суддя                                                                      Н.А. Олефіренко 

                               суддя                                                                      В.А. Шальєва