ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

23 грудня 2020 року 	м. Дніпро	справа № 280/3206/20	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді:           Дурасової Ю.В.,
суддів:                               Божко Л.А., Лукманової О.М.,     
секретар судового засідання: Новошицька О.О.
за участю:          представника позивача: Гаврилової Олени Юріївни;
                              представника відповідача 1 (Головного управління ДПС у Запорізькій області): Смикової Анастасії Володимирівни
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Запорізькій області
на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 20.08.2020 (головуючий суддя Семененко М.О., повний текст складено 20.08.2020)
в адміністративній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Запоріжалюмінторг"   до відповідача 1:   Головного управління ДПС у Запорізькій області,   відповідача 2:    Управління Державної казначейської служби України в м. Запоріжжі Запорізькій області про стягнення пені,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ТОВ «Запоріжалюмінторг», звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача Головного управління ДФС у Запорізькій області (- відповідач 1), Управління Державної казначейської служби України у м.Запоріжжі Запорізької області (відповідач 2), просить: 
- стягнути з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Запоріжалюмінторг" пеню за порушення строків відшкодування податку на додану вартість за грудень 2008 року в розмірі 5 536 677,85 грн. за період з 18.10.2018 по 26.03.2020.
Позов обґрунтовано тим, що за результатами судового розгляду постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 28.08.2019 у справі №280/4453/18 стягнуто з Державного бюджету України на користь позивача суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за грудень 2008 року, а також стягнуто пеню за порушення строків відшкодування ПДВ за період з 24.06.2015 по 17.10.2018. Позивач фактично отримав бюджетне відшкодування за грудень 2008 року 26.03.2020, у зв`язку з чим просить стягнути з відповідача пеню відповідно до п.200.23 ст.200 Податкового кодексу України за період з 18.10.2018 по день погашення. Просить задовольнити позовні вимоги.
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 20.08.2020 позов задоволено.
Стягнуто з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Запоріжалюмінторг" пеню на рівні 120% облікової ставки Національного банку України, що дорівнює 5 536 677,85 грн. 
Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 29.09.2020 в рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 20.08.2020 внесено виправлення (усунуто описку) (а.с .219, т. 1).
Зазначено, що абзац 2 рішення читати як:
«Стягнути з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Запоріжалюмінторг" пеню за порушення строків бюджетного відшкодування податку на додану вартість за грудень 2008 року на рівні 120% облікової ставки Національного банку України, що дорівнює 5 536 677,85 грн. за період з 18.10.2018 по 26.03.2020». 
Рішення суду першої інстанції, обґрунтовано тим, що нормами Податкового кодексу України визначено право платника податків на нарахування пені на суму заборгованості бюджету з відшкодування податку на додану вартість з моменту її виникнення до дня погашення включно. Зазначено, що строк нарахування пені обмежується датою погашення заборгованості бюджету з відшкодування податку на додану вартість, адже саме з цієї дати припиняється протиправна бездіяльність контролюючого органу, яка полягає у невиконанні державою взятих на себе зобов`язань з відшкодування податку на додану вартість. Позивачем було ініційоване судове провадження, у тому числі щодо стягнення пені на суму простроченої бюджетної заборгованості з податку на додану вартість, і даний спір був вирішений в межах справи №280/4453/18, де суд визнав порушення прав позивача, стягнув з відповідача заборгованість бюджету з відшкодування податку на додану вартість та пеню за період з 24.06.2015 по 17.10.2018. Однак, після вирішення вищезазначеного спору, порушення прав позивача продовжилось, і припинилось лише 26.03.2020 з фактичним погашенням такої заборгованості. Позивач звернувся до суду з вимогами про стягнення пені за період з 18.10.2018 по 23.06.2020, і оскільки зазначений період не перевищує 1095 днів від дня погашення заборгованості бюджету з відшкодування податку на додану вартість, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення пені на підставі п.200.23 ст.200 Податкового кодексу України за період з 18.10.2018 по 23.06.2020 є обґрунтованими. 
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем - Головного управління ДПС у Запорізькій області подано апеляційну скаргу, згідно якої просять скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог. Посилається на те, що 16.01.2009 року позивачем подано декларацію з ПДВ за грудень 2008 року та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування ПДВ по декларації за грудень 2008 року. Контролюючим органом проведено позапланову виїзну перевірку з питань достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку за грудень 2008 року. за результатами перевірки прийнято ППР №00000408/0 від 10.03.2009 року, яким позивачу зменшено суму бюджетного відшкодування ПДВ за грудень 2008 року на суму 10 692 526грн. При оскарженні ППР №00000408/0 від 10.03.2009 року в судовому порядку Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 04.11.2015 року у справі №2а-5258/09/0870 – прийнято рішення на користь позивача (вказане ППР скасоване). Ухвалою Верховного Суду України від 17.11.2016 року відмовлено в допуску справи до провадження Верховного суду. 23.10.2018 року позивач звернувся до суду та просив стягнути з Державного бюджету України заборгованість із відшкодування суми податку на додану вартість по декларації за грудень 2008 року в розмірі 10 692 526грн. пеню за порушення строків відшкодування суми податку на додану вартість по декларації за період з 24.06.2015 по 17.10.2018 в розмірі 12 771 270,20грн. Рішенням суду від 28.08.2019 року у справі №280/4453/18 зобов`язано стягнути з Державного бюджету України на користь позивача суму бюджетного відшкодування податку на додану вартість за грудень 2008 року в розмірі 10 692 526грн. та неню за порушення строків відшкодування податку на додану вартість за період з 24.06.2015 року по 17.10.2018 року в сумі 7 408 006,52грн.
26.03.2020 року позивач отримав бюджетне відшкодування ПДВ за грудень 2008 року в розмірі 10 692 526 грн. та пеню за порушення строків відшкодування ПДВ за період з  24.06.2015 року по 17.10.2018 року в розмірі 7 408 006,52грн. 
Також відповідач зазначає, що оскільки сума бюджетного відшкодування ПДВ за грудень 2008 року в розмірі 10 692 526грн. мала бути перерахована позивачу не пізніше 24.06.2015 року, то позивач набув право на нарахування та стягнення пені в розмірі 7408006,52 грн. в порядку, встановленого пунктом 200.23 ст. 20 ПКУ, з урахуванням пп. 200.13, 200.15 ст. 200 ПКУ (що діяли у 2015-2016 роках) з 24.06.2015 року, тому строк давності, передбачений ст. 102 ПКУ (1095 днів), починаючи з 24.06.2015 року завершується 24.06.2018 року.
Крім того зазначає, що судом першої інстанції не прийнято до уваги наданий відповідачем-1 до суду розрахунок пені в розмірі 3 003 691,67грн. за несвоєчасне повернення бюджетного відшкодування з урахуванням періодів виникнення пені та застосування ставки за кожний період. Вважає, що судом першої інстанції не враховано, що ставка НБУ неодноразово змінювалася за весь період нарахування пені, що впливає на її загальний розмір.
Позивачем до апеляційного суду подано відзив на апеляційну скаргу. Посилається на те, що апеляційна скарга фактично не містить заперечень та доказів проти рішення суду першої інстанції. Також апеляційна скарга не містить обґрунтування неправильного застосування норм матеріального права. Зазначає, що вимога позивача про стягнення пені на суму несвоєчасно відшкодованого податку на додану вартість з Державного бюджету заявлена  позивачем в межах строку, передбаченого п. 102.5 ст. 102 ПКУ (протягом 1095днів). Вказує, що посилання відповідача на справу №818/3843/15 є безпідставною, оскільки правовідносини не тотожні  з справою, що розглядається.  Посилається на п. 200.23 ст. 200 ПКУ, згідно якої суми податку, не відшкодовані платником протягом визначеного цією статтею строку, вважаються заборгованістю бюджету з відшкодування ПДВ. На суму такої заборгованості нараховується пеня на рівні 120 % облікової ставки НБУ, встановленої на момент виникнення пені, протягом її дії, включаючи день погашення. Тобто пеня нараховується за весь час існування заборгованості бюджету з відшкодування ПДВ. Тому позивач згідно цієї норми нарахував пеню протягом строку дії бюджетної заборгованості, включаючи день погашення..
У судовому засіданні представник відповідача - Головного управління ДПС у Запорізькій області, підтримав доводи апеляційної скарги, просив апеляційну скаргу задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати та відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Надав пояснення аналогічні викладеним в апеляційній скарзі.
У судовому засіданні представник позивача, заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. Надав пояснення аналогічні викладеним у відзиві на апеляційну скаргу.
Представник відповідача - Управління Державної казначейської служби України в м. Запоріжжі в судове засідання не з`явився. Про день, час і місце розгляду справи повідомлений засобами електронного зв`язку.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, внаслідок наступного.
Судом першої інстанції встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю “Запоріжалюмінторг” звернулось до Запорізького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Запорізькій області (справа №280/4453/18), позивач просив зобов`язати Головне управління ДФС у Запорізькій області внести до реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість необхідні дані щодо відшкодування Товариству з обмеженою відповідальністю “Запоріжалюмінторг” суми податку на додану вартість за грудень 2008 року в розмірі 10692526  грн.; стягнути з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Запоріжалюмінторг” пеню за порушення строків відшкодування податку на додану вартість за грудень 2008 року в розмірі 12 771 270 грн. 20 коп. за період з 24.06.2015 по 17.10.2018.
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 06.02.2019 у справі №280/4453/18 позов задоволено часткового.
Зобов`язано Головне управління ДФС у Запорізькій області внести до реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість відомості, передбачені Порядком ведення Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість, затвердженим Постановою КМУ від 25.01.2017 № 26, які необхідні для відшкодування Товариству з обмеженою відповідальністю «Запоріжалюмінторг» суми податку на додану вартість за грудень 2008 року в розмірі 10692526 грн. 
Стягнуто з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Запоріжалюмінторг» пеню за порушення строків відшкодування податку на додану вартість за грудень 2008 року в розмірі 12 771 270 грн. 20 коп. за період з 24.06.2015 по 17.10.2018.
Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 28.08.2019 у справі №280/4453/18 рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 06.02.2019 у справі №280/4453/18 скасовано. Позов задоволено частково.
Визнано протиправною бездіяльність Головного управління ДФС у Запорізькій області щодо повернення з державного бюджету суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість Товариству з обмеженою відповідальністю «Запоріжалюмінторг» за грудень 2008 року. 
Стягнуто з Державного бюджету України на користь  Товариства з обмеженою відповідальністю «Запоріжалюмінторг» суму бюджетного відшкодування податку на додану вартість за грудень 2008 року в розмірі 10 692 526 грн. 
Стягнуто з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Запоріжалюмінторг» пеню за порушення строків відшкодування податку на додану вартість за період з 24.06.2015 року по 17.10.2018 року в сумі 7 408 006,52 грн. В решті позову відмовлено.
Постанова Третього апеляційного адміністративного суду від 28.08.2019 у справі №280/4453/18 набрала законної сили 28.08.2019.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що до даних правовідносин слід застосовувати норми Конституції України,  Податкового кодексу України.
Досліджуючи правильність прийняття судом першої інстанції рішення, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне дослідити ряд норм законодавства, що регулюють дані правовідносини та обставини справи.
Так, стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Отже, суб`єкти владних повноважень (до яких відноситься відповідач) мають діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 
Таким чином межі дій відповідача чітко визначені Конституцією та законами України.
Предметом даного спору є правомірність/протиправність стягнення з Державного бюджету України на користь ТОВ "Запоріжалюмінторг" пені за порушення строків відшкодування податку на додану вартість за грудень 2008 року в розмірі 5 536 677,85 грн. за період з 18.10.2018 по 26.03.2020.
Матеріалами справи підтверджується, що судовими рішенням у справі №280/4453/18 встановлено, що 16.01.2009 позивачем подано до Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Запоріжжі декларацію з податку на додану вартість за грудень 2008 року та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість по декларації за грудень 2008 року (а.с. 6-16 т. 1).
Так, СДПІ по роботі з великими платниками податків у м.Запоріжжі було проведено позапланову виїзну перевірку ТОВ «Запоріжалюмінторг» з питань достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування ПДВ на рахунок платника у банку за грудень 2008 року у сумі 16 996 508 гривень, яка виникла за вересень 2008 року на розрахунковий рахунок платника у банку, що виникла за рахунок від`ємного значення з ПДВ, задекларованого у листопаді 2008 року. За наслідками цієї перевірки було складено акт № 28/08-08/3257352 від 26.02.2009, яким встановлено порушення позивачем пп.7.7.2, 7.7.4 п.7.2 ст.7 Закону №168/97-ВР, а саме - завищення бюджетного відшкодування ПДВ на рахунок платника у банку за грудень 2008 року у сумі 10 692 526,2 гривень, яке виникло за рахунок від`ємного значення з ПДВ, що декларувалося у листопаді 2008 року.          
На підставі цього акту було прийняте податкове повідомлення-рішення №0000040808/0 від 10.03.2009 про зменшення суми бюджетного відшкодування з ПДВ на  10 692 526 гривень. 
Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 11.12.2009 у справі №2а-5258/09/0870 відмовлено ТОВ «Запоріжалюмінторг» у задоволенні позову до СПДІ по роботі з ВПП у м.Запоріжжі про скасування  вищевказаного податкового повідомлення-рішення. Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 07.04.2011 рішення суду першої інстанції залишено без змін. 
Ухвалою Вищого адміністративного суду від 26.11.2013 №2а-5258/09/0870 касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Запоріжалюмінторг» задоволено частково. 
Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 11.12.2009 та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 07.04.2011 у справі скасовано, а матеріали справи направлено на новий розгляд до суду першої інстанції, про що, зокрема, зазначено в постанові Третього апеляційного адміністративного суду від 28.08.2019 року у справі №280/4453/18 (а.с. 9, 11 т. 1).
При новому розгляді справи Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 10.04.2014 у справі №П/808/114/14 у задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Запоріжалюмінторг» до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м.Запоріжжі Міжрегіонального головного управління Міндоходів про скасування податкового повідомлення-рішення від 10.03.2009 №000040808/0 відмовлено (а.с. 40-47 т. 1).
Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 23.04.2015 у справі № П/808/114/14 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Запоріжалюмінторг» задоволено. Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 10.04.2014 у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Запоріжалюмінторг» до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Запоріжжі Межрегіонального головного управління Міндоходів, за участю: Прокуратури Запорізької області про скасування податкового повідомлення-рішення скасовано. Позовні вимоги задоволено. Скасовано податкове повідомлення-рішення Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників податків у м. Запоріжжі №0000040808/0 від 10.03.2009 (а.с. 47-52 т. 1).
Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 04.11.2015 по справі №808/114/14 касаційну скаргу Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Запоріжжі Міжрегіонального головного управління Міндоходів залишено без задоволення. Постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 23.04.2015 залишено без змін.
Частиною  4 ст.78 КАС України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що 23.06.2020 Державна казначейська служба України перерахувала позивачу кошти в сумі 10 692 526,00 грн. на виконання виконавчого листа суду у справі №280/4453/18 та висновку від 26.03.2020 №41 щодо відшкодування сум ПДВ, та в сумі 7 408 006,52 грн. на виконання виконавчого листа суду у справі №280/4453/18 та висновку від 26.03.2020 №42 щодо відшкодування сум пені.
При цьому, позивач вважає, що має право на нарахування пені на підставі п.200.23 ст.200 ПК України у зв`язку з несвоєчасною виплатою бюджетної заборгованості з податку на додану вартість за грудень 2008 року за період з 18.10.2018 по дату фактичного відшкодування, у зв`язку з чим звернувся до суду з даним позовом.
Слід зазначити, що відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України.
Відповідно до пункту 200.1 статті 200 Податкового кодексу України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.
Пунктом 200.4 статті 200 Податкового кодексу України визначено, що при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:
а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу -
б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету;
в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.
Відповідно до пункту 200.7 статті 200 Податкового кодексу України платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному контролюючому органу податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації.
Пунктом 200.15 статті 200 Податкового кодексу України визначено, що у разі коли за результатами перевірки сум податку, заявлених до відшкодування, платник податку розпочинає процедуру адміністративного або судового оскарження, контролюючий орган не пізніше наступного робочого дня після отримання відповідного повідомлення від платника або ухвали суду про порушення провадження у справі зобов`язаний внести відповідні дані до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування.
Після закінчення процедури адміністративного оскарження або набрання законної сили рішенням суду контролюючий орган на наступний робочий день після отримання відповідного рішення зобов`язаний внести до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування дані щодо узгодженої суми бюджетного відшкодування платника.
Отже нормами податкового законодавства передбачений чіткий порядок дій контролюючого органу щодо зобов`язання внесення відповідних даних до  Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування.
При цьому, у разі неузгодження контролюючим органом суми податку, заявленої до відшкодування, або її частини зобов`язання з бюджетного відшкодування податку в частині неузгодженої суми виникає з дня закінчення процедури адміністративного або судового оскарження, за результатами якої прийнято рішення на користь платника податків.
Слід зазначити, що факт несвоєчасного перерахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість не є спірним у даній справі, зміст спірних правовідносин становить строк, протягом якого платник податку має право на стягнення пені, нарахованої на заборгованість бюджету з відшкодування податку на додану вартість, та сума такої пені.
Так, відповідно до пункту 200.23 статті 200 Податкового кодексу України, суми податку, не відшкодовані платникам протягом визначеного цією статтею строку, вважаються заборгованістю бюджету з відшкодування податку на додану вартість. На суму такої заборгованості нараховується пеня на рівні 120 відсотків облікової ставки Національного банку України, встановленої на момент виникнення пені, протягом строку її дії, включаючи день погашення. 
Таким чином, нормами Податкового кодексу України визначено право платника податків на нарахування пені на суму заборгованості бюджету з відшкодування податку на додану вартість  з моменту її виникнення до дня погашення включно.
На думку колегії суддів апеляційної інстанції наведені норми надають підстави для висновку, що строк нарахування пені обмежується датою погашення заборгованості бюджету з відшкодування податку на додану вартість, адже саме з цієї дати припиняється протиправна бездіяльність контролюючого органу, яка полягає у невиконанні державою взятих на себе зобов`язань з відшкодування податку на додану вартість.
Аналіз зазначених норм свідчить про безпідставність тверджень контролюючого органу стосовно необхідності застосування до даних правовідносин строку 1095 днів від моменту виникнення права на бюджетне відшкодування, оскільки в даному випадку порушення є триваючим, і може перевищувати такий строк не з вини платника.
Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що посилаючись на судову практику Верховного Суду у справах №818/3843/17 та №820/1750/18 контролюючий орган допустив помилкове трактування правових висновків Верховного Суду.
Так, у справах №818/3843/17 та №820/1750/18 предметом оцінки Верховного Суду був не строк, протягом якого нараховується пеня на заборгованість бюджету з відшкодування податку на додану вартість, а строк, протягом якого платник податків може звернутись до суду за захистом порушеного права шляхом стягнення такої пені.
Зокрема, в цих справах Верховний Суд дійшов правового висновку, що позовна вимога про стягнення пені на суму несвоєчасно відшкодованого податку на додану вартість з Державного бюджету України може бути заявлена в межах строку, встановленого пунктом 102.5 статті 102 Податкового кодексу України для подання заяви про відшкодування надміру сплачених грошових зобов`язань, тобто протягом 1095 днів.
Водночас, матеріалами справи підтверджується, що позивачем було ініційоване судове провадження, у тому числі щодо стягнення пені на суму простроченої бюджетної заборгованості з податку на додану вартість, і даний спір був вирішений в межах справи №280/4453/18, де суд визнав порушення прав позивача, стягнув з відповідача заборгованість бюджету з відшкодування податку на додану вартість та пеню за період з 24.06.2015 по 17.10.2018.
Однак, після вирішення вищезазначеного спору, порушення прав позивача продовжилось, і припинилось лише 26.03.2020 з фактичним погашенням такої заборгованості.
Оскільки позивач звернувся до суду з вимогами про стягнення пені за період з 18.10.2018 по 23.06.2020, і оскільки зазначений період не перевищує 1095 днів від дня погашення заборгованості бюджету з відшкодування податку на додану вартість, то колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, позовні вимоги про стягнення пені на підставі п.200.23 ст.200 Податкового кодексу України за період з 18.10.2018 по 23.06.2020 є обґрунтованими. 
Так, позивач просить стягнути пеню в сумі 5 536 677,85 грн за період з 18.10.2018 по 23.06.2020, що становить 565 днів, обраховану на рівні 120 % облікової ставки Національного банку України станом на момент виникнення пені – 30%. 
Обчислення пені здійснено у спосіб: 
10 692 526 грн (сума заборгованості бюджету з відшкодування ПДВ) х 30% х 120% : 365 х 525 = 5 536 677,85 грн.
При цьому, Відповідач-1 не погоджується із наведеним розрахунком, оскільки вважає, що облікова ставка Національного банку України має застосовуватись з урахуванням зміни її розміру протягом строку її дії. 
Зокрема, Відповідач-1 обраховує пеню у такий спосіб:
1 202 250,05 грн (10 692 526 грн х 18% (за період з 18.10.2018 по 25.04.2019) х 120% : 365 х 190) + 516 756,60 грн (10 692 526 грн х 17,50% (за період з 26.04.2019 по 18.07.2019) х 120% : 365 х 84) + 292 828,74 грн (10 692 526 грн х 17% (за період з 19.07.2019 по 05.09.2019) х 120% : 365 х 49) + 284 216,13 грн (10 692 526 грн х 16,50% (за період з 06.09.2019 по 24.10.2019) х 120% : 365 х 49) + 266 990,91 грн. (10 692 526 грн х 15,50% (за період з 25.10.2019 по 12.12.2019) х 120% : 365 х 49) + 232 540,47 грн (10 692 526 грн х 13,50% (за період з 13.12.2019 по 30.01.2020) х 120% : 365 х 49) + 162 409,22 грн (10 692 526 грн х 11% (за період з 31.01.2020 по 12.03.2020) х 120% : 365 х 42) + 45 699,56 грн (10 692 526 грн х 10% (за період з 13.03.2020 по 26.03.2020) х 120% : 365 х 13 = 3 003 691,67 грн.
З цього приводу колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що у постанові від 11.06.2020 у справі №803/521/17 Верховний Суд звернув увагу на необхідність перевірки правомірності розрахунку пені здійсненого позивачем, дослідження у відповідності до яких нормативних документів здійснювався даний розрахунок та чи були враховані усі обставини, що могли б вплинути на розмір пені (кількість днів прострочення, облікова ставка НБУ, яка була встановлена на момент виникнення спірних правовідносин).
Водночас, судом першої інстанції перевірено надані сторонами розрахунки належної до відшкодування пені, та встановлено, що пунктом 200.15 статті 200 Податкового кодексу України визначено момент, з якого у контролюючого органу виникає обов`язок внесення даних про узгоджені суми бюджетного відшкодування до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування, а саме: на наступний робочий день після отримання рішення суду.
При цьому, у постанові Третього апеляційного адміністративного суду від 28.08.2019 у справі №280/4453/18 судом встановлено, що на момент виникнення пені облікова ставка  Національного банку України була встановлена на рівні 30%.
Слід зазначити, що норми п.200.23 ст.200 Податкового кодексу України містять імперативний припис щодо нарахування на суму заборгованості бюджету з відшкодування податку на додану вартість пені на рівні 120 % облікової ставки Національного банку України, встановленої саме на момент виникнення пені, та не передбачають врахування зміни облікової ставки Національного банку України протягом дії пені.
За таких обставин при обчисленні розміру належної до відшкодування пені підлягає застосування облікова ставка Національного банку України на рівні 30%, а отже правильним є розрахунок пені, здійснений позивачем, в сумі 5 536 677,85 грн.
Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог.
Вищезазначене є мотивом для відхилення судом апеляційної інстанції аргументів, викладених в апеляційній скарзі, оскільки аргументи відповідачів спростовуються доводами, викладеними позивачем. 
На думку колегії суддів апеляційної інстанції, виходячи з обставин справи та норм законодавства України, що регулює дані правовідносини, права, свободи та інтереси позивача захищені.
Доводи апеляційної скарги не спростовують правового обґрунтування, покладеного в основу рішення суду першої інстанції, тому не можуть бути підставою для його скасування.
З огляду на результати апеляційного розгляду справи, судові витрати розподілу не підлягають.
Водночас, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити про недопустимість дій контролюючого органу, що призводять до порушень, за наслідками яких відбувається стягнення з державного бюджету України. 
Керуючись 241-245, 250, 315, 316, 321, 322, 327, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Запорізькій області – залишити без задоволення.
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 20.08.2020  – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили 23.12.2020 та може бути оскаржена до Верховного Суду в силу ст. 328 КАС України протягом 30 днів згідно ст. 329 КАС України з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.
Вступну та резолютивну частини постанови проголошено 23.12.2020.
В повному обсязі постанова виготовлена 30.12.2020.
   
Головуючий   суддя                                                                      Ю. В. Дурасова 

                               суддя                                                                      Л.А. Божко 

                               суддя                                                                      О.М. Лукманова