ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2020 року
м. Київ
справа №335/12396/13-а (2-а/335/3/2016)
провадження №К/9901/8772/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Коваленко Н.В., суддів: Желєзного І.В., Чиркіна С.М., розглянувши у письмовому провадженні в касаційному порядку справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Запорізькій області, ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, за касаційною скаргою ІНФОРМАЦІЯ_1 на постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі колегії суддів: Туркіної Л.П., Дурасової Ю.В., Коршуна А.О. від                  6 вересня 2016 року, 

УСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

1. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Запорізькій області, ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, в якому, з рахуванням уточнень, просив:
- визнати протиправною бездіяльність посадових осіб Головного управління МВС України в Запорізькій області в частині відмови у підготовці та направленні до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області всіх необхідних документів для призначення ОСОБА_1 пенсії у відповідності до пункту «б» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького i рядового складу, органів внутрiшнix справ та деяких інших осіб», в редакції від 4 липня 2002 року;
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 підготувати та направити до Головного управління МВС України в Запорізькій області особову справу ОСОБА_1 та всі необхідні документи для проведення підрахунку вислуги років та подальшої передачі (направлення) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області для призначення йому пенсії;
- зобов`язати Головне управління МВС України в Запорізької області, після отримання документів від ІНФОРМАЦІЯ_1 , надати Головному управлінню Пенсійного фонду України в Запорізькій області всі документи, необхідні для призначення ОСОБА_1 пенсії у відповідності до пункту «б» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького i рядового складу, органів внутрішнix справ та деяких інших осіб», в редакції від 4 липня 2002 року;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області після отримання всіх необхідних документів, призначити та виплатити ОСОБА_1 пенсію у відповідності до пункту «б» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу, органів внутрішніх справ та деяких інших осіб» в редакції від 4 липня 2002 року, починаючи з 28 квітня 2006 року.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

2. Постановою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 29 лютого 2016 року позовні вимоги ОСОБА_1 було задоволено частково.
Визнано протиправною бездіяльність посадових осіб ІНФОРМАЦІЯ_1 в частині відмови у підготовці та направлення до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області всіх необхідних документів для призначення ОСОБА_1 пенсії у відповідності до пункту «б» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького i рядового складу, органів внутрiшнix справ та деяких інших осіб», в редакції від 4 липня 2002 року.
Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 підготувати та направити до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області всі необхідні документи для призначення ОСОБА_1 пенсії у відповідності до пункту «б» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу, органів внутрішніх справ та деяких інших осіб» у редакції від 4 липня 2002 року.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області після отримання всіх необхідних документів, призначити, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію у відповідності до пункту «б» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу, органів внутрішніх справ та деяких інших осіб» в редакції від 4 липня 2002 року, починаючи з 28 квітня 2006 року.
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

3. Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що  оскільки на час звернення позивача за призначенням пенсії на підставі пункту «б» статті 12 «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», він мав право на отримання пенсії за вислугу років, адже таке право у нього виникло до внесення змін у редакцію цієї статті від 4 квітня 2006 року, то ненадання Запорізьким обласним військовим комісаріатом області до органу пенсійного фонду України необхідних документів для призначення пенсії є таким, що протирічить приписам частини 2 статті 19 Конституції України. 
Враховуючи відсутність у Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області усіх необхідних документів для призначення пенсії ОСОБА_1 , які по  факту знаходяться у розпорядженні та зберіганні в ІНФОРМАЦІЯ_1 , суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині зобов`язання саме ІНФОРМАЦІЯ_1 підготувати та направити до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області особову справу ОСОБА_1  та всі необхідні документи, необхідні для призначення ОСОБА_1 пенсії у відповідності до пункту «б» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького i рядового складу, органів внутрiшнix справ та деяких інших осіб», в редакції від 4 липня 2002 року та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, після отримання документів від ІНФОРМАЦІЯ_1 , призначити та виплатити ОСОБА_1 пенсію у відповідності до пункту «б» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького i рядового складу, органів внутрiшнix справ та деяких інших осіб», в редакції від 4 липня 2002 року, починаючи з 28 квітня 2006 року.
З урахуванням фактичних обставини справи, дати народження ОСОБА_1 – 27 квітня 1961 року, часу першого звернення позивача до суду з позовом, положень статей 50, 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», суд дійшов висновку про необхідність зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області призначити пенсію позивачу з 28 квітня 2006 року – наступним днем після дня народження та досягнення 45-річного віку.

4. Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 6 вересня 2016 року апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області було задоволено частково.
Постанову Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 29 лютого 2016 року  скасовано та ухвалено нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.
Визнано протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області в призначенні позивачу пенсії у відповідності до пункту «б» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу, органів внутрішніх справ та деяких інших осіб» у редакції від 4 липня 2002 року.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області виконати дії, передбачені частиною 2 статті 48 Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу, органів внутрішніх справ та деяких інших осіб».
Визнано протиправною відмову ІНФОРМАЦІЯ_1 у підготовці та направленні до органів Пенсійного фонду України документів ОСОБА_1 з метою розгляду питання щодо призначення пенсії у відповідності до пункту «б» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу, органів внутрішніх справ та деяких інших осіб» у редакції від 4 липня 2002 року.
Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 підготувати та направити до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області наявні документи для розгляду питання про призначення ОСОБА_1 пенсії у відповідності до пункту «б» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу, органів внутрішніх справ та деяких інших осіб» у редакції від 4 липня 2002 року.
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

5. Задовольняючи частково позовні вимоги, суд апеляційної інстанції виходив з того, що у період дії Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» в редакції від 4 липня 2002 року до ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_1 досяг 45-річного віку, має загальний трудовий стаж понад 25 років, з яких військова служба становить більше 13 років (без врахування місяців та днів), він має право на призначення пенсії за вислугу років на підставі пункту «б» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
Неподання Запорізьким обласним військовим комісаріатом до органу пенсійного фонду України наявних у військового комісаріату документів для призначення пенсії є таким, що протирічить діючому законодавству.
Уповноваженим підрозділом на виконання функцій, передбачених пунктом 1 Порядку № 3-1, є ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскілки особова справа ОСОБА_1 зберігається у підрозділі названої особи – Мелітопольсько-Веселівському об`єднаному районному військовому комісаріаті Запорізької області.
Вимога про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, після отримання документів від ІНФОРМАЦІЯ_1 , призначити та виплатити ОСОБА_1 пенсію у відповідності до пункту «б» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького i рядового складу, органів внутрiшнix справ та деяких інших осіб», в редакції від 4 липня 2002 року є передчасними, оскільки відмови у прийнятті названих документів орган Пенсійного фонду на момент розгляду справи не вчиняв, будь-якого рішення на підставі вказаних документів не приймав, їх дослідження та оцінку не здійснював.
Належним способом захисту порушеного права позивача є зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області виконати дії, передбачені частиною 2 статті 48 Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу, органів внутрішніх справ та деяких інших осіб».

Короткий зміст вимог касаційної скарги

6. Не погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, Запорізький обласний військовий комісаріат звернувся із касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 6 вересня 2016 року та ухвалити нову постанову, якою відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог. 

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

7. Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_1 проходив військову службу в лавах збройних сил з 5 листопада 1979 року по 9 грудня 1992 року. Станом на ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_1 досяг 45-річного віку, має загальний трудовий стаж понад 25 років та вислугу років як військовослужбовець понад 13 років.
У період з березня 2009 року по жовтень 2013 року позивач звертався до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, Мелітопольсько-Веселівського об`єднаного районного військового комісаріату Запорізької області з приводу підготовки та направлення до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області документів, необхідних для призначення пенсії згідно з пунктом «б» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб».
У квітні 2009 року та травні 2013 року позивач також звертався до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області з приводу витребування від компетентних органів необхідних документів та призначення йому пенсії відповідно до пункту «б» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб» у редакції станом на 19.07.2002 року.
Відповідачами у задоволенні заяв позивача було відмовлено з тих підстав, що згідно із внесеними змінами до пункту «б» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб», Законом України від 4 квітня 2006 року №3591- IV «Про внесення змін до деяких законів України з питань пенсійного забезпечення та соціального захисту військовослужбовців», законодавча норма, яка передбачала призначення пенсії особам офіцерського складу, які були звільнені з військової служби не залежно від підстав та часу і досягли 45-річного віку, за наявності у них страхового стажу                  25 років і більше, з яких не менше ніж 12 календарних років і 6 місяців становить військова служба, скасована.

8. Вважаючи такі дії та рішення відповідачів неправомірними, ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом. 

ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

9. Касаційна скарга обґрунтована тим, що Законом України «Про внесення змін до деяких законів України з питань пенсійного забезпечення та соціального захисту військовослужбовців» від 4 квітня 2006 року № 3591-IV пункт «б» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» викладено у редакції, якою передбачено, що пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, в разі досягнення ними на день звільнення зі служби 45-річногоВІКУ за наявності у них страхового стажу 25 років і більше, з яких не менше ніж 12 календарних років і 6 місяців становить військова служба або служба в органах внутрішніх справ, державній пожежній охороні, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України.
Отже, при призначенні пенсії згідно пункту «б» статі 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» необхідна наявність двох основних пов`язаних між собою умов, а саме: досягнення особою на день звільнення з військової служби           45-річного віку та наявність 25-ти років страхового стажу, з яких не менше 12 календарних років і 6 місяців становить військова служба. Тобто, якщо особа на день звільнення не досягла 45-річного віку, або у разі досягнення на день звільнення 45-річного віку ця особа не має визначеного наведеною нормою страхового стажу, то право на пенсію згідно вимог пункту «б» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»  вона не набуває. ОСОБА_1 проходив військову службу в різні періоди до 9 грудня 1992 року, тобто на день звільнення з військової служби він не досяг 45-річного віку.
Пунктом 1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» передбачено, що заяви про призначення пенсії за вислугу років та по інвалідності особам, звільненим зі служби, які мають право на пенсію згідно із Законом, та особам, які мають право на пенсійне забезпечення відповідно до міжнародних договорів у галузі пенсійного забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, подаються цими особами до головних управлінь Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (через уповноважені структурні підрозділи Міністерства оборони України, Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства надзвичайних ситуацій України, Міністерства інфраструктури України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної прикордонної служби України, Державної податкової служби України, Державної пенітенціарної служби України, Державної інспекції техногенної безпеки України (далі - міністерства та інші органи). 
Оскільки останнім місцем проходження служби позивача було МВС України, то за призначенням пенсії він повинен звертатись до уповноважених структурних підрозділів  Міністерства внутрішніх справ України, а не до Міністерства оборони України.

10. Відзиву на касаційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 на постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 6 вересня 2016 року ОСОБА_1 , Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області, Головним  управлінням Міністерства внутрішніх справ України в Запорізькій області не подано.  

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

11. Умови, норми та порядок пенсійного забезпечення військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію та членів їх сімей визначено Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

12. Умови призначення пенсії за вислугу років визначено статтею 12 Закону.

Редакція пункту «б» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» змінювалась, міняючи при цьому умови і підстави виникнення права на пенсію за вислугу років, зокрема, умову призначення пенсії - досягнення               45-річного віку на час звільнення зі служби.

13. У певний час існували положення статті, за якими військовослужбовець міг звільнитися зі служби і раніше, але при досягненні ним 45-річного віку йому могла бути призначена пенсія за вислугу років при наявності інших обов`язкових показників.

14. Так, відповідно до пункту «б» зазначеної статті в редакції, що діяла на час виникнення права на пенсію, право на пенсію за вислугу років мали особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом, звільнені зі служби незалежно від підстав та часу звільнення і досягли 45-річного віку, крім осіб, позбавлених військових або спеціальних звань, а також звільнених зі служби у зв`язку з засудженням за умисний злочин, вчинений з використанням свого посадового становища, або вчиненням корупційного діяння, а ті з них, що є інвалідами війни, - незалежно від віку, і мають загальний трудовий стаж 25 календарних років і більше, з яких не менше 12 календарних років і 6 місяців становить військова служба або служба в органах внутрішніх справ.

15. Законом України від 4 квітня 2006 року № 3591- IV «Про внесення змін до деяких законів України з питань пенсійного забезпечення та соціального захисту військовослужбовців», який набрав чинності 29 квітня 2006 року, внесено зміни до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», зокрема, змінено назву цього Закону, зміст і редакцію окремих статей та доповнено його новими статтями. Так, статтю 12 викладено в іншій редакції, зокрема пункт «б» цієї статті передбачає, що особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах «б»-«д» статті 1-2 Закону № 2262-ХІІ, в разі досягнення ними на день звільнення зі служби 45-річного віку, крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону, за наявності у них страхового стажу 25 років і більше, з яких не менше ніж 12 календарних років і 6 місяців становить військова служба або служба в органах внутрішніх справ, державній пожежній           охороні, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України.

16. Відповідно до статті 48 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» заява про призначення пенсії згідно з цим Законом подається до територіального органу Пенсійного фонду України або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, встановленому правлінням Пенсійного фонду України за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, іншими заінтересованими центральними органами виконавчої влади та Службою зовнішньої розвідки. При цьому днем звернення за призначенням пенсії є день подання до відповідного органу Пенсійного фонду України письмової заяви про призначення пенсії з усіма необхідними для вирішення цього питання документами, а в разі пересилання заяви і документів поштою - дата їх відправлення.           
У разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, заявнику роз`яснюється, які документи він повинен надати додатково. При наданні ним цих документів до закінчення тримісячного терміну з дня отримання роз`яснення днем звернення за призначенням пенсії вважається день подання заяви або дата відправлення документів поштою, зазначені в частині першій цієї статті. 
Особа, яка звернулася за призначенням пенсії, пред`являє паспорт або інший документ, що засвідчує особу. 

17. Питання щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» врегульовано Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженим постановою Пенсійного фонду від 30 січня 2007 року  № 3-1. 

18. Пунктом 1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» передбачено, що заяви про призначення пенсії за вислугу років та по інвалідності особам, звільненим зі служби, які мають право на пенсію згідно із Законом, та особам, які мають право на пенсійне забезпечення відповідно до міжнародних договорів у галузі пенсійного забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, подаються цими особами до головних управлінь Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - органи, що призначають пенсії) через уповноважені структурні підрозділи Міністерства оборони України, Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства надзвичайних ситуацій України, Міністерства інфраструктури України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної прикордонної служби України, Державної податкової служби України, Державної пенітенціарної служби України, Державної інспекції техногенної безпеки України (далі - міністерства та інші органи). 
Міністерства та інші органи, їх територіальні підрозділи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі визначають уповноважені структурні підрозділи, на які за їх рішенням покладаються функції щодо підготовки та подання до органів, що призначають пенсії, необхідних для призначення пенсії документів (далі - уповноважені структурні підрозділи). 

19. Згідно із пунктом 12 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» уповноважений структурний підрозділ у 10-денний термін з дня одержання заяви про призначення пенсії оформляє всі необхідні документи і своє подання про призначення пенсії (додаток 2), ознайомлює з ним особу, якій оформлюється пенсія, і направляє до органу, що призначає пенсії за місцем проживання особи. 
Уповноважений структурний підрозділ надає допомогу особі в одержанні відсутніх на момент подання заяви документів для призначення пенсії. 
У разі, якщо підготовлені не всі необхідні для призначення пенсії документи, подаються наявні документи, а документи, яких не вистачає, подаються додатково в строки, визначені пунктом 6 цього Порядку. 

Оцінка доводів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанції

20. Аналіз вищезазначених норм дає підстави для висновку про те, що заяви про призначення пенсії відповідно до  Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» подаються особами до Головних управлінь Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі через уповноважені структурні підрозділи, зокрема, Міністерства оборони України.

21. Уповноваженим підрозділом на виконання функцій, передбачених пунктом 1 Порядку № 3-1, є Запорізький обласний військовий комісаріат. Особова справа ОСОБА_1 зберігається у підрозділі Запорізького обласного військового комісаріату – Мелітопольсько-Веселівському об`єднаному районному військовому комісаріаті Запорізької області.

22. Колегія суддів погоджується з висновком суду апеляційної інстанції про те, що ненадання Запорізьким обласним військовим комісаріатом до органу пенсійного фонду України наявних у військового комісаріату документів для призначення пенсії є таким, що протирічить діючому законодавству.

23. Згідно зі статтею 22 Конституції України закріплені нею права і свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законодавчих актів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

24. Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов`язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України                       перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме - у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 6 липня 1999 року № 8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій.

25. Виходячи із висловленого у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій військовослужбовців та прирівняних до них осіб зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства, а правовідносини по їхньому пенсійному забезпеченню виникають не в момент звернення за призначенням пенсії, а в момент виникнення права на її призначення.

26. З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що незалежно від підстав та часу звільнення, правом на призначення пенсії за вислугу років користувалися перелічені в статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» особи (військовослужбовці), які досягли на час звернення за призначенням пенсії 45-річного віку, до набрання чинності Законом України від 4 квітня 2006 року № 3591-IV (29 квітня 2006 року) та мали загальний трудовий стаж 25 календарних років і більше, з яких не менше 12 календарних років і 6 місяців становить військова служба або служба в органах внутрішніх справ.

27. Отже, застосуванню підлягає Закон в редакції, чинній на момент виникнення права на призначення пенсії, а не в редакції, чинній на момент призначення пенсії.

28. Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 10 лютого 2015 року (справа № 21-630а14) та постановах Верховного Суду від 30 січня 2018 року у справі                               № 539/3872/14-а, від 28 травня 2019 року у справі № 404/8137/13-а та від 17 червня 2020 року у справі № 554/2032/17.

29. Оскільки станом на час досягнення ОСОБА_1 45 років (на 27 квітня 2006 року) діяла редакція пункту «б» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», яка давала позивачу право на призначення пенсії за вислугою років незалежно від підстав та часу звільнення, то подальші зміни в законодавстві не можуть позбавити позивача права на пенсійне забезпечення за умови дотримання інших обов`язкових показників, а саме: наявність загального трудового стажу 25 календарних років і більше, з яких не менше 12 календарних років і 6 місяців становить військова служба або служба в органах внутрішніх справ.

30. Враховуючи, що у період дії Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» в редакції від ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_1 досяг             45-річного віку, має загальний трудовий стаж понад 25 років, з яких військова служба становить більше 13 років, він має право на призначення пенсії за вислугу років на підставі пункту «б» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». 

31. Оскілки особова справа ОСОБА_1 зберігається у Мелітопольсько-Веселівському об`єднаному районному військовому комісаріаті Запорізької області, колегія суддів погоджується з висновком суду апеляційної інстанції, що уповноваженим підрозділом на виконання функцій, передбачених пунктом 1 Порядку № 3-1, є Запорізький обласний військовий комісаріат.

32. З огляду на те, що Запорізький обласний військовий комісаріат до Головного управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області документів ОСОБА_1 необхідних для призначення пенсії не направляв, а тому Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області відмови у прийнятті документів  орган Пенсійного фонду не вчиняв, будь-якого рішення на підставі вказаних документів не приймав, вимоги про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, після отримання документів від ІНФОРМАЦІЯ_1 , призначити та виплатити ОСОБА_1 пенсію у відповідності до пункту «б» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького i рядового складу, органів внутрiшнix справ та деяких інших осіб», в редакції від 4 липня 2002 року є передчасними та задоволенню не підлягають.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

33. За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про те, що рішення суду апеляційної інстанції є законним і не підлягає скасуванню, оскільки суд, всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин; в ньому повно відображені обставини, що мають значення для справи, висновки судів щодо встановлених обставин і правові наслідки є правильними, а доводи касаційної скарги їх не спростовують.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України,  

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити без задоволення, а постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 6 вересня 2016 року – без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною та  оскарженню не підлягає.  
             
Суддя-доповідач          Н.В.  Коваленко

судді                                                                                                           І.В.  Желєзний 

                                                                                                                                       С.М.  Чиркін