УХВАЛА

17 грудня 2020 року 
Київ
справа №826/13926/18
адміністративне провадження №К/9901/16078/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Жука А.В.,
суддів: Мартинюк Н.М.,  Мельник-Томенко Ж.М., 
розглянувши у попередньому судовому засіданні адміністративну справу
за адміністративним позовом ОСОБА_1 
до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області
третя особа: Прокуратура міста Києва
про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,
провадження у якій відкрито
за касаційною скаргою Прокуратури міста Києва на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 27.05.2020 (головуючий суддя - Собків Я.М., судді - Земляна Г.В., Глущенко Я.Б.)
ВСТАНОВИВ:
І. Історія справи
Короткий зміст позовних вимог
1.  У серпні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Головного управління Державної міграційної служби України в місті Києві, третя особа - Прокуратура міста Києва, в якому просив суд визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Державної міграційної служби України в місті Києві від 20.07.2017 про скасування рішення Головного управління Державної міграційної служби України в місті Києві від 28.07.2014 про оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про громадянство України» ОСОБА_1 . 
2. В обґрунтування позову позивач вказував, що спірне рішення є протиправним, оскільки при його прийнятті, факт подання особою свідомо неправдивих відомостей або фальшивих документів, приховування будь-якого суттєвого факту, за наявності якого особа не може набути громадянство України, підлягав обов`язковому підтвердженню вироком суду в кримінальному провадженні стосовно такої особи. Також позивач посилався на гарантовану Конституцією України презумпцію невинуватості особи та стверджував, що у органу міграційної служби не було підстав для прийняття спірного рішення.
3. Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 06.06.2019 здійснено заміну відповідача - Головного управління Державної міграційної служби України в місті Києві на правонаступника - Центральне міжрегіональне управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
4.  Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 23.07.2019 у задоволенні позову відмовлено.
5. Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що витяг з Державного реєстру про державну реєстрацію народження, копію якого позивачем додано до заяви про набуття громадянства та на підставі якого відповідачем прийнято рішення про набуття позивачем громадянства України, Ірпінським міським ВДРАЦС Головного територіального управління юстиції в Київській області не видавався. Також, актовий запис про народження №88 від 11.12.1961, складений виконавчим комітетом Ворзельської селищної ради міста Ірпеня Київської області в архіві Ірпінського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області відсутній. Суд першої інстанції зазначив, що єдиною підставою для отримання громадянства відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про громадянство України» є саме документ, який підтверджує факт народження в Україні діда позивача, тоді як прокуратурою міста Києва та Ірпінським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіальним управлінням юстиції у Київській області такий факт спростовано. При цьому судом вказано на те, що для прийняття рішення про скасування рішення оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням, для уповноваженого органу в сфері громадянства в силу закону достатньо отримання від відділу державної реєстрації актів цивільного стану інформації про відсутність документів, що стали підставою для звернення особою про набуття громадянства України, у силу того, що саме на такий орган покладено ведення та облік даних про реєстрацію/зміну/припинення актів цивільного стану.
6. Крім того, суд першої інстанції послався на те, що до матеріалів справи долучено вирок Оболонського районного суду міста Києва від 14.09.2018 у справі №756/16092/17 про визнання винуватою ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України та повідомлення Відділу міжнародного поліцейського співробітництва Головного управління Національної поліції у м. Києві № 3179/125/29/01-2018 від 03.08.2018 про перебування громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 в міжнародному розшуку (червона картка) з наданням відповідного витягу.
Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції
7. Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 27.05.2020 рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 23.07.2019 скасовано та прийнято нову постанову, якою позов ОСОБА_1 до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області, третя особа: Прокуратура міста Києва, про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії задоволено.
Визнано протиправними та скасовано рішення Головного управління Державної міграційної служби України в м. Києві від 20.07.2017 про скасування рішення Головного управління Державної міграційної служби України в місті Києві від 28.07.2014 про оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про громадянство України» ОСОБА_1 .
8. Суд апеляційної інстанції виходив з того, що необхідною та обов`язковою умовою для скасування рішення про оформлення набуття громадянства України відповідно до статті 21 Закону України «Про громадянство України» є встановлення центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері громадянства, факту набуття особою громадянства України шляхом обману, внаслідок подання свідомо неправдивих відомостей або фальшивих документів, приховування будь-якого суттєвого факту, за наявності якого особа не може набути громадянство України. Указані обставини повинні бути підтверджені відповідними документами, які свідчать, зокрема, про факт подання особою свідомо неправдивих відомостей або фальшивих документів. Крім того, встановленню підлягають також факти, що підтверджують провину або злочинний намір, подачу завідомо хибних відомостей, обман заявника при отриманні ним паспорта громадянина України.
9. Разом з тим, апеляційний суд зазначив, що відповідачем не надано належних доказів у розумінні КАС України на підтвердження факту подання позивачем свідомо неправдивих відомостей або фальшивих документів, таких як вирок суду за статтею 358 Кримінального кодексу України. Суд апеляційної інстанції визнав листи прокуратури міста Києва, на підставі яких винесено оскаржуване рішення, неналежними доказами, оскільки вони не підтверджують факт підроблення документів чи надання неправдивих відомостей позивачем, що надало йому право набути громадянства України за територіальним походженням.
Короткий зміст вимог касаційної скарги та відзиву на неї
10.  У липні 2020 року Прокуратурою міста Києва подано касаційну скаргу на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 27.05.2020.
11. У касаційній скарзі третя особа, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права, просить скасувати зазначене судове рішення та залишити в силі рішення Окружного адміністративного суду міста Києва.
12.  Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанції застосував ст.ст. 8, 21 Закону України «Про громадянство України» без урахування висновків щодо їх застосування у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 28.03.2019 у справі №820/2921/18, від 23.04.2020 у справі №812/1543/17 та від 20.09.2018 у справі №808/317/18.
13. Третя особа стверджує, що документ, який підтверджує факт народження діда ОСОБА_1 - ОСОБА_5 , на території України, уповноваженими органами не видавався, в свою чергу встановлення факту народження діда на територіях, зазначених у ч. 1 ст. 8 Закону України «Про громадянство України», є обов`язковою умовою для набуття громадянства за територіальним походженням. Скаржник вважає, що судом апеляційної інстанції не надано належної оцінки листам прокуратури міста Києва, та не наведено належних мотивів неврахування обставин, викладених у вироку Оболонського районного суду міста Києва від 14.09.2018, за яким ОСОБА_3 визнано винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 3, 4 ст. 358 КК України, зокрема того, що внаслідок умисних дій ОСОБА_3 , шляхом надання завідомо підробленого документу, Оболонським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у м. Києві 30.08.2014 зареєстровано шлюб зі ОСОБА_1 , який після реєстрації шлюбу отримав прізвище ОСОБА_1 ». На думку третьої особи, такі обставини унеможливлюють ідентифікацію особи, матеріали стосовно якої виділено у окреме кримінальне провадження. Крім того, третя особа вказує, що за результатами досудового розслідування у кримінальному провадженні №12017100000000828 за підозрою ОСОБА_1 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 3, 4 ст. 358 КК України, обвинувальний акт скеровано до Оболонського районного суду міста Києва.
14. Відзиву на касаційну скаргу не подано, що відповідно до ч. 4 ст. 338 КАС України не перешкоджає перегляду рішень судів першої та апеляційної інстанцій.
Рух адміністративної справи в суді касаційної інстанції
15.  Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.07.2020 для розгляду справи №826/13926/18 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Жук А.В., судді: Мартинюк Н.М., Мельник-Томенко  Ж.М.
16. Ухвалою Верховного Суду від 03.09.2020 відкрито касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою на підставі п. 1 ч. 4 ст. 328 КАС України, встановлено учасникам справи строк для подання відзиву на касаційну скаргу.
17. 19 листопада 2020 року від позивача надійшло клопотання про прискорення розгляду касаційної скарги, мотивоване тим, що справа для позивача має виняткове значення, та від результатів її розгляду залежить його подальше соціальне життя.
18. Ухвалою Верховного Суду від 16.12.2020 адміністративну справу призначено до розгляду у попередньому судовому засіданні.
ІІ. Встановлені судами фактичні обставини справи
19. Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин Російської Федерації, уродженець міста Стерлітамак, Башкирська АРСР, для оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням звернувся до сектору громадянства Шевченківського РВ ГУ ДМС України в м. Києві із заявою №856/2014 від 17.07.2014.
20. До вищевказаної заяви додано копію витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян №00065231455 від 21.05.2014 про державну реєстрацію народження діда, в якому зазначено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , народився в місті Ірпінь Київської області, Україна, що стало підставою для набуття позивачем громадянства України.
21. За результатом розгляду заяви 28.07.2014 Головним управлінням Державної міграційної служби України в місті Києві прийнято рішення про оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням ОСОБА_1 відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про громадянство України».
22. 01 серпня 2014 року ОСОБА_1 отримав паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 .
23. 09 вересня 2014 року позивач звернувся до Шевченківського РВ ГУ ДМС України в        місті Києві про заміну паспорту громадянина України серії НОМЕР_1 , у зв`язку з укладенням шлюбу з ОСОБА_3 та зміною прізвища з ОСОБА_1 на ОСОБА_1 , з огляду на що позивач отримав новий паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 .
24. Листами №04/2/4/1-179-17 від 21.06.2017, №04/2/4/1-179-17 від 07.07.2017 Головне управління Державної міграційної служби України в м. Києві отримало від Прокуратури       міста Києва інформацію про те, що громадянство позивачем було набуто шляхом обману, внаслідок подання неправдивих відомостей, які стали підставою для набуття громадянства України.
25. Прокуратурою міста Києва зазначено, що листом №04/2/4/1-179-17 від 21.06.2017 Ірпінський міський ВДРАЦС Головного територіального управління юстиції в Київській області повідомив, що витяг з державного реєстру про державну реєстрацію народження, на підставі якого позивачем подано заяву про набуття громадянства, відповідно до статей 126, 133, 135 СК України №00065231455 від 21.05.2014 не видавався. Також, актовий запис про народження №88 від 11.12.1961, складений виконавчим комітетом Ворзельської селищної ради міста Ірпеня Київської області в архіві Ірпінського міського відділу державної реєстраціє актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області відсутній.
26. Крім того, Прокуратура міста Києва повідомила Головне управління Державної міграційної служби України в місті Києві про те, що слідчим управлінням Головного управління Національної поліції у м. Києві здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №12017100000000586, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25.05.2017 за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України та за підозрою ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_3 , ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 3, 4 ст. 358 КК України.
27. 14 липня 2017 року Головним управлінням Державної міграційної служби України в місті Києві відповідно до п. 88 Порядку №215 підготовлено подання №19/2017 про скасування рішення про оформлення набуття громадянства України, на підставі якого 20.07.2017 було прийнято рішення про скасування рішення Головного управління Державної міграційної служби України в місті Києві від 28.07.2014 про оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про громадянство України» ОСОБА_1 , у зв`язку з тим, що громадянство України позивачем набуто шляхом обману, внаслідок подання свідомо неправдивих відомостей, а саме, неправдиві відомості стосовно народження його діда ОСОБА_5 на території України в місті Ірпінь Київської області.
28. Вважаючи рішення Головного управління Державної міграційної служби України в     м. Києві від 20.07.2017 про скасування рішення Головного управління Державної міграційної служби України в м. Києві від 28.07.2014 про оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про громадянство України» ОСОБА_1 протиправним, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом за захистом своїх прав.
ІІІ. Застосування норм права, оцінка доказів та висновки за результатами розгляду касаційної скарги
29. За приписами ч. 1 ст. 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
30. Оцінюючи обґрунтованість поданої касаційної скарги, Верховний Суд виходить з наступного.
31. Частиною першою статті 8 Закону України «Про громадянство України» передбачено, що особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24  серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до   Закону України  «Про правонаступництво України», або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України. 
32. Водночас, приписами статті 21 вказаного Закону визначено, що рішення про оформлення набуття громадянства України скасовується, якщо особа набула громадянство України відповідно до статей 8 та 10 цього Закону шляхом обману, внаслідок подання свідомо неправдивих відомостей або фальшивих документів, приховування будь-якого суттєвого факту, за наявності якого особа не може набути громадянство України.
33. Перелік документів, які подаються для встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, припинення громадянства України, скасування рішень про оформлення набуття громадянства України, а також процедуру подання цих документів та провадження за ними, виконання прийнятих рішень з питань громадянства України визначено Порядком провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27.03.2001 №215 (в редакції Указу Президента України від 27.06.2006 № 588/2006).
34. Згідно з пунктом 26 Порядку № 215 (в редакції, чинній на момент подачі позивачем заяви про набуття громадянства України за територіальним походженням), для оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням особа, батько чи мати якої народилися до 24 серпня 1991 року на території, що стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або на інших територіях, що входили на момент їх народження до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР) (частина перша статті 8 Закону, подає документи, передбачені підпунктами «а» - «в» пункту 24 цього Порядку, а також:
а) документ, який підтверджує факт народження відповідно батька чи матері заявника на територіях, зазначених у абзаці першому цього пункту;
б) копію свідоцтва про народження заявника або інші документи, що засвідчують родинні стосунки заявника відповідно з батьком чи матір`ю, які народилися на територіях, зазначених у абзаці першому цього пункту.
35. У відповідності до пункту 88 Порядку № 215 (в редакції, чинній на момент скасування рішення про набуття позивачем громадянства України) для скасування рішень про оформлення набуття громадянства України відповідно до статті 21 Закону органами міграційної служби, дипломатичними представництвами чи консульськими установами України готуються, зокрема, такі документи:
а) подання про скасування рішення про оформлення набуття громадянства України;
б) документи, які підтверджують, що особа набула громадянство України за територіальним походженням (стаття 8 Закону) або була поновлена у громадянстві України (стаття 10 Закону) шляхом обману, внаслідок подання свідомо неправдивих відомостей або фальшивих документів, приховування будь-якого суттєвого факту, за наявності якого особа не може набути громадянства України (довідка органу міграційної служби, дипломатичного представництва чи консульської установи про те, що іноземець, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, не подав документ про припинення цього громадянства, виданий уповноваженим органом відповідної держави, до уповноваженого органу України протягом двох років з моменту реєстрації його громадянином України, а незалежні від особи причини неотримання документа про припинення іноземного громадянства не існують (частина п`ята статті 8 та частина друга статті 10 Закону); інформація про інші неправдиві відомості та фальшиві документи, які були подані для набуття громадянства України відповідно до статей 8 та 10 Закону, або інформація про приховування будь-якого суттєвого факту, за наявності якого особа не може набути громадянство України відповідно до статей 8 та 10 Закону.
36. У касаційній скарзі третя особа стверджує, що апеляційний суд при прийнятті оскаржуваного рішення не врахував правову позицію Верховного Суду в аналогічних правовідносинах, відповідно до якої встановлення факту народження, зокрема діда заявника, на територіях, зазначених у ч. 1 ст. 8 Закону України «Про громадянство України» є обов`язковою умовою для набуття громадянства за територіальним походженням. Так, скаржник посилається на постанови Верховного Суду у справах №820/2921/18, №812/1543/17 та №808/317/18, якими визнано правомірними рішення органів Державної міграційної служби України щодо скасування рішення про оформлення набуття громадянства за територіальним походженням. 
37. Однак, Верховний Суд вважає, що обставини справ №820/2921/18, №812/1543/17 та №808/317/18 не є аналогічними обставинам у даній справі, а тому висновки Верховного Суду, наведені Прокуратурою міста Києва у касаційній скарзі, не є обов`язковими для застосування у цій справі.
38. Так, у справі №812/1543/17, як вбачається з інформації, що міститься у Єдиному державному реєстрі судових рішень, судами встановлено невідповідність у наданих заявником документах з відомостями про реєстрацію місця проживання його матері, а саме: назва області (Луганська) в штампах прописки та виписки (реєстрації та зняття з реєстрації місця проживання) матері позивача, вказані у будинковій книзі не відповідає назві цієї області на той час (Ворошиловградська), штампи реєстрації та зняття з реєстрації місця проживання у будинковій книзі мають ознаки виправлення, а дата прописки (21 березня 1982 року), яка припадала на вихідний день - неділю. На переконання колегії Верховного Суду, вказані обставини дозволяли органу міграційної служби самостійно дійти висновку про те, що заявником подано документи, які містять неправдиві відомості, що є підставою для прийняття рішення про скасування рішення про оформлення набуття громадянства за територіальним походженням.
39. Так само, у справі №808/317/18 судами було встановлено, що зобов`язання припинити іноземне громадянство подано громадянином Республіки Грузія, однак особа надала паспорт громадянина Азербайджанської Республіки, назва області (Луганська) в штампах прописки та виписки (реєстрації та зняття з реєстрації місця проживання) у будинковій книзі - не відповідає назві області на той час (Ворошиловградська). Ці обставини не потребують додаткового з`ясування та сама їх наявність вказує на те, що заявником подано документи, які мають неправдиві відомості, а відтак органи Державної міграційної служби України зобов`язані були реалізувати свої повноваження, передбачені ст. 20 Закону України «Про громадянство України». 
40. Відповідно до встановлених обставин у справі №820/2921/18, органом міграційної служби встановлено відсутність судового рішення про встановлення факту постійного проживання заявника на території України станом на 24 серпня 1991 року. При цьому вказані обставини були отримані органом міграційної служби самостійно, у відповідь на його запит до відповідного суду, рішення якого стало підставою для набуття заявником громадянства України. Отримання такої інформації не потребувало проведення додаткової перевірки, а тому суди у вказаній справі дійшли висновку про правомірність прийнятого відповідачем рішення про скасування рішення про набуття заявником громадянства України за територіальним походженням. 
41. Разом з тим, у цій справі підставою для прийняття спірного рішення стало отримання відповідачем листів від Прокуратури міста Києва, в яких зазначено про те, що громадянство позивачем було набуто шляхом обману, внаслідок подання завідомо підроблених документів, які стали підставою для набуття громадянства України. При цьому листи прокуратури містять посилання на листи Ірпінського міського ВДРАЦС Головного територіального управління юстиції в Київській області, та вказані обставини є предметом досудового розслідування в межах кримінального провадження.
42. Верховний Суд з цього приводу зауважує, що необхідною та обов`язковою умовою для скасування рішення про оформлення набуття громадянства України відповідно до статті 21 Закону України «Про громадянство України» є встановлення центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері громадянства, факту набуття особою громадянства України шляхом обману, внаслідок подання свідомо неправдивих відомостей або фальшивих документів, приховування будь-якого суттєвого факту, за наявності якого особа не може набути громадянство України. Скасування рішення про оформлення набуття громадянства потребує наявності достатніх та належних доказів щодо встановлення факту подання особою свідомо неправдивих відомостей або фальшивих документів.
43. Як вірно зазначено судом апеляційної інстанції, листи Прокуратури міста Києва, на підставі яких винесено спірне рішення, не є належними та достовірними доказами, оскільки не підтверджують факт підроблення документів чи надання неправдивих відомостей позивачем, що надало йому право набути громадянства України за територіальним походженням. Відповідні обставини повинні бути підтверджені відповідними документами, які свідчать, зокрема, про факт подання особою свідомо неправдивих відомостей або фальшивих документів. Крім того, встановленню підлягають також факти, підтверджуючі провину або злочинний намір, подачу завідомо хибних відомостей, обман заявника при отриманні ним паспорта громадянина України. Судом апеляційної інстанції було вірно зроблено посилання на правову позицію Верховного Суду, викладену у постановах від 19.12.2019 у справі №815/3575/15 та від 31.03.2020 у справі № 826/15115/17, оскільки правовідносини, що склалися у зазначених справах є подібними до правовідносин у цій справі. Так, відповідно до встановлених обставин у зазначених справах, єдиною підставою для прийняття рішення органом міграційної служби рішення про скасування рішення про оформлення набуття громадянства за територіальним походженням стало отримання відповідачами листів органів прокуратури про недостовірність документів, на підставі яких заявникам було оформлено громадянство України. 
44. Відповідно до позиції Верховного Суду, викладеної у зазначених постановах, викладена у листі прокуратури інформація підлягала перевірці і підтвердженню відповідними доказами, повноваженнями щодо отримання, дослідження і надання оцінки яких наділені органи Державної міграційної служби України. Хоча лист прокуратури і є джерелом інформації проте не є безумовною підставою для скасування органом Державної міграційної служби України рішення про оформлення набуття громадянства України без її підтвердження належними та допустимими доказами. Колегія суддів Верховного Суду не вбачає підстав для відступлення від вказаної позиції у цій справі.
45. Також Верховний Суд вважає за необхідне вказати на те, що подана позивачем заява з доданими до неї документами була перевірена фахівцями відповідача, за результатами розгляду яких 28.07.2014 відповідачем прийнято рішення про оформлення набуття ОСОБА_1 громадянства України за територіальним походженням, а отримавши паспорт громадянина України позивач надалі добросовісно протягом трьох років вважав, що ним додержано вимоги закону щодо підстав набуття громадянства України.
46. В касаційній скарзі Прокуратура міста Києва також посилається на ненадання апеляційним судом належної оцінки наявності вироку Оболонського районного суду міста Києва від 14.09.2018, яким ОСОБА_3 визнано винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 3, 4 ст. 358 КК України, та встановлено, що внаслідок умисних дій ОСОБА_3 , шляхом надання завідомо підробленого документу, Оболонським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у м. Києві 30.08.2014 зареєстровано шлюб зі ОСОБА_1 , який після реєстрації шлюбу отримав прізвище ОСОБА_1 ».
47. З цього приводу касаційний суд зауважує, що відповідно до відповідно до частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин. 
З огляду на те, що на момент винесення спірного рішення відповідача вирок Оболонського районного суду міста Києва ще не був ухвалений, то вказаний вирок не міг бути підставою для прийняття оскаржуваного рішення, а тому Верховний Суд зазначає, що даний вирок не може братися до уваги судом як доказ правомірності прийняття відповідачем спірного рішення, а тому доводи касаційної скарги у зазначеній частині Верховним Судом відхиляються..
48. З урахуванням викладеного, Верховний Суд зазначає, що відмінність встановлених обставин порівнюваних справ свідчить про те, що правовідносини у них не є подібними. Зазначені обставини дають підстави стверджувати, що апеляційний суд переглянув рішення суду першої інстанції з урахуванням висновків щодо застосування норм права, викладених у постановах Верховного Суду від 19.12.2019 у справі №815/3575/15 та від 31.03.2020 у справі № 826/15115/17, та колегія суддів Верховного Суду не вбачає підстав для відступлення вказаної правової позиції. В свою чергу, доводи касаційної скарги щодо незастосування апеляційним судом висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 28.03.2019 у справі №820/2921/18, від 23.04.2020 у справі №812/1543/17 та від 20.09.2018 у справі №808/317/18, є помилковими.
49. Відповідно до пункту 4 частини першої статті 339 КАС України суд касаційної інстанції закриває касаційне провадження, якщо після відкриття касаційного провадження виявилося, що Верховний Суд у своїй постанові вже викладав висновок щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, порушеного в касаційній скарзі, або відступив від свого висновку щодо застосування норми права, наявність якого стала підставою для відкриття касаційного провадження, і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення відповідно до такого висновку (крім випадку, коли Верховний Суд вважає за необхідне відступити від такого висновку).
50. Відповідно до пункту 5 частини першої статті 339 КАС України суд касаційної інстанції закриває касаційне провадження, якщо після відкриття касаційного провадження на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 цього Кодексу судом встановлено, що висновок щодо застосування норми права, який викладений у постанові Верховного Суду та на який посилався скаржник у касаційній скарзі, стосується правовідносин, які не є подібними.
51. За таких обставин, касаційне провадження, відкрите з підстави, передбаченої пунктом 1 частини четвертої статті 328 КАС України, підлягає закриттю.
Керуючись статтями 339, 355, 359 КАС України, Верховний Суд
УХВАЛИВ:
Закрити касаційне провадження за касаційною скаргою Прокуратури міста Києва на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 27.05.2020.
Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

А.В. Жук
Н.М. Мартинюк 
 Ж.М. Мельник-Томенко ,
Судді Верховного Суду