Номер провадження: 33/813/1091/20
Номер справи місцевого суду: 502/736/20 
Головуючий у першій інстанції Маслеников О. А. 
Доповідач Котелевський Р. І.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.10.2020 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:
головуючий – суддя Котелевський Р.І.,
за участю: 
секретаря судового засідання – Тьосової Я.В.
особи, яка притягається до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Кілійського районного суду Одеської області від 03.08.2020 року, - 

встановив:

оскаржуваною постановою судді Кілійського районного суду Одеської області від 03.08.2020 року,
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, тимчасово не працюючий, інвалід II групи, який фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 
визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 600 (шістсот) неоподаткованих мінімумів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 (один) рік, та стягнуто на користь держави судовий збір у розмірі 420 (чотириста двадцять) гривень 40 коп.
Згідно з оскаржуваною постановою ОСОБА_1 03.05.2020 року о 15 годині 45 хвилин в с. Шевченкове Кілійського району Одеської області по вул. Музики, біля будинку № 84, керував транспортним засобом марки «Opel Astra», державний номерний знак « НОМЕР_1 » в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку проводився в КНП «Кілійська багатопрофільна лікарня» КМР, за адресою: м. Кілія Одеської області, вул. Кубишкіна, 19.
За даним фактом співробітниками поліції відносно ОСОБА_1 складений протокол про адміністративне правопорушення серії БД № 368119 за ч.1 ст.130 КУпАП.
Не погоджуючись з постановою судді районного ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилається на незаконність та необґрунтованість постанови, стверджує про неповноту судового розгляду та невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та дослідженим доказам. Просить скасувати постанову та закрити провадження у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Апелянт зазначає, що районний суд належним чином не повідомив його про дату та час розгляду справи, у зв`язку з чим вважає, що справа незаконно розглянута у його відсутність, суд не взяв до уваги його пояснення про те, що він не керував транспортним засобом, оскільки напередодні його автомобіль був угнаний, а та обставина, що він перебував на місці ДТП на час приїзду працівників поліції не підтверджує факт керування ним транспортним засобом. Крім того, ОСОБА_1 зазначає, що пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , не можна вважати належними доказами, оскільки на думку апелянта пояснення відібрані у свідків з суттєвими порушеннями. 
Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити; вивчивши матеріали адміністративної справи та долучені до справи докази; перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи; провівши судові дебати; апеляційний суд приходить до висновку про таке.
У відповідності до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Згідно положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.  Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Згідно з положеннями ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги, але не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. 
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст.ст. 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів. 
Відповідно до вимог ст.ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами. 
У відповідності до ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах доводів апеляційної скарги.
Заслухавши пояснення  ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд приходить до висновку, що постанова судді районного суду є обґрунтованою та такою, що постановлена з дотриманням вимог КУпАП, за результатами повного та всебічного дослідження доказів.
Так, згідно з протоколом серії БД № 368119 від 03.05.2020 року, водій ОСОБА_1 03.05.2020 року, о 15 год. 45 хв., в с. Шевченкове Кілійського району Одеської області по вул. Музики, біля будинку № 84, керував транспортним засобом марки «Opel Astra», державний номерний знак « НОМЕР_1 » в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку проводився в КНП «Кілійська багатопрофільна лікарня» КМР, за адресою: м. Кілія Одеської області, вул. Кубишкіна, 19. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.9.а Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП. (а.с.2). 
Факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджується: долученими до протоколу висновком КНП «Кілійська багатопрофільна лікарня» КМР щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння від 03.05.2020 року, з якого вбачається, що на момент проходження медичного огляду ОСОБА_1 перебував в стані алкогольного сп`яніння, при цьому вміст етилового спирту в крові останнього склав 1,9 проміле (а.с.9); поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , які підтвердили що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом (а.с.7,8). 
Таким чином, зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для прийняття рішення про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.
В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 винним себе не визнав, не заперечував того, що перебував у стані алкогольного сп`яніння на час проведення медичного огляду, але заперечував факт керування ним транспортним засобом за викладених в протоколі про адміністративне правопорушення обставин, посилався на те, що знаходився в той день вдома та по телефону дізнався від знайомого, що його автомобіль потрапив у ДТП, почувши цю новину він прибув на місце ДТП. Згодом приїхали працівники поліції, які відвезли його на медичне освідування на стан алкогольного сп`яніння, після чого склали відносно нього протокол про адміністративне правопорушення. Також зазначив, що спочатку підтверджував працівникам поліції факт керування транспортним засобом, оскільки вважав, що на момент ДТП за кермом автомобіля був його брат, та задля того щоб спасти брата від відповідальності надав такі пояснення, а згодом після складення протоколу відмовився від його підпису та зазначив, що не керував транспортним засобом, а знаходився в кабіні автомобіля. 
Апеляційний суд не приймає до уваги пояснення ОСОБА_1 , з огляду на таке. 
ОСОБА_1 не надав апеляційному суду доказів на підтвердження факти викрадення його автомобіля в зазначену в протоколі про адміністративне правопорушення дату.
У відповідності до переглянутого апеляційним судом відеозапису з місця події щодо обставин складання протоколу про адміністративне правопорушення, під час складання протоколу та спілкування з працівниками поліції, ОСОБА_1 , не заперечував факт керування ним транспортним засобом та скоєнням ДТП.
Крім того, згідно листа Кілійського районного суду Одеської області від 18.09.2020 року та копії постанови цього ж суду від 03.08.2020 року у справі 502/737/20, ОСОБА_1 визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу. Зі змісту вказаної постанови вбачається, що 03.05.220 року, о 15 год. 45 хв., в с. Шевченкове Кілійського району Одеської області, біля будинку №84, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Opel Astra», державний номерний знак « НОМЕР_1 », при перестроюванні не надав переваги в русі автомобілю марки «ЗАЗ», державний номерний знак « НОМЕР_2 », що рухався в попутному напрямку по тій смузі, на яку він мав намір перестроїтися та скоїв з ним зіткнення. В ході судового засідання апеляційного суду встановлено, що другим учасником ДТП був ОСОБА_2 , в автомобіля якого перебувала ОСОБА_4 . Під час складення стосовно ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, вказані особи були опитані в якості свідків та чітко вказали, що на момент ДТП іншим транспортним засобом керував саме ОСОБА_1 . 
ОСОБА_1 повідомив апеляційному суду, що вказану постанову районного суду він не оскаржував.
З огляду на викладене апеляційний суд вважає безпідставними пояснення ОСОБА_1 з приводу того, що він нібито не керував транспортним засобом, а також про те, що його автомобіль був викрадений невідомою особою та потрапив в ДТП.
Крім того, апеляційний суд не приймає до уваги доводи апелянта з приводу того, що пояснення у вказаних свідків відібранні нібито з порушеннями, оскільки досліджені в судовому засіданні письмові пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , будь яких очевидних порушень при їх відібранні, не містять будь-яких відомостей, які б свідчили про недопустимість цих доказів.
Доводи апелянта з приводу порушення його права брати участь під час розгляду справи в районному суді, через те, що він не був сповіщений в належний спосіб, апеляційний суд також не приймає, оскільки з матеріалів справи вбачається, що районний суд вжив заходів щодо сповіщення ОСОБА_1 , але останній в судове засідання не з`явився (а.с.25). 
Крім того, апеляційний суд констатує, що право  ОСОБА_1 на доступ до правосуддя компенсоване на стадії апеляційного перегляду оскаржуваної постанови, але будь-яких даних, які спростовують висновки судді районного суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за викладених в протоколі обставин, апеляційному суду надано не було, а тому факт розгляду справи в суді першої інстанції без участі останнього, не може слугувати безумовною підставою для скасування постанови, оскільки сам факт відсутності правопорушника під час розгляду справи в районному суді, жодним чином не вплинув на об`єктивність розгляду справи та надану суддею районного суду оцінку доказів. 
За викладених обставин, апеляційний суд вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП повністю доведена, а тому рішення судді районного суду щодо визнання останнього винним в скоєні адміністративного правопорушення - є законним та обґрунтованим.
Разом із цим, згідно із положеннями ст.294 КУпАП України, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Апеляційним судом встановлені обставини, які тягнуть за собою зміну оскаржуваної постанови, оскільки суддя районного суду припустився помилки при стягненні з ОСОБА_1 судового збору.
Так, відповідно до п.9 ч.1 ст.5 закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю.
Як вбачається з матеріалів адміністративної справи ОСОБА_1 є інвалідом II групи, а тому враховуючі наведені обставини суддя районного суду безпідставно прийняв рішення про стягнення із ОСОБА_1 судового збору в розмірі 420 (чотириста двадцять) гривень 40 коп. 
Оскільки зазначені вимоги закону суддею районного суду виконані не були, оскаржувана постанова підлягає зміні в частині вирішення питання про стягнення судового збору. 
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -  

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.
Постанову судді Кілійського районного суду Одеської області від 03.08.2020 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнаний винним за ч.1 ст.130 КУпАП – змінити, в частині вирішення питання щодо стягнення судового збору.
Виключити із резолютивної частини постанови судді Кілійського районного суду Одеської області від 03.08.2020 року рішення судді про стягнення із ОСОБА_1 судового збору.
Звільнити ОСОБА_1  від сплати судового збору на підставі п.9 ч.1 ст.5 закону України «Про судовий збір».
В решті постанову судді районного суду залишити без змін.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя
Одеського апеляційного суду                  Р.І. Котелевський