ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

03 грудня 2020 року 	м. Дніпро	справа № 201/3816/20(2-а/201/115/2020)	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
головуючого - судді  Олефіренко Н.А. (доповідач),
суддів:  Білак С.В., Шальєвої В.А.,       
розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 01.10.2020 ( суддя першої інстанції Антонюк О.А.) в адміністративній справі №201/3816/20(2-а/201/115/2020) за позовом   ОСОБА_1  до  Інспектора поліції роти №3 батальйону №3 рота Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції лейтенант поліції Зайдуна Євгена Володимировича про визнання незаконною і скасування постанови про адміністративне правопорушення та закриття провадження в справі,- 
ВСТАНОВИВ:
24 квітня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із адміністративним позовом до інспектора поліції 3-ї роти 3-го батальйону Управління патрульної поліції в Дніпропетровський області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Зайдуна Є.В. про визнання незаконною і скасування постанови про адміністративне правопорушення та закриття провадження в справі. 
В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 22 квітня 2020 року приблизно о 21.44 год. інспектором поліції 3-ї роти 3-го батальйону УПП в Дніпропетровський області Департаменту ПП лейтенантом поліції Зайдун Є.В. винесена постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності по ч. 2 ст. 122 КУпАПП (рухався заднім ходом на перехресті) і накладено штраф в розмірі 425 грн. Вважає вказану постанову незаконною, оскільки хоча його автомобіль їхав і зупинявся в тому місці, де вказано в постанові, але рухався він правильно, без порушення правил про швидкість і паркування, руху по належній смузі чи перестроюванні між смугами з ввімкненням відповідного сигналу або відповідно до дорожнього знаку (на забороняючий знак не їхав) та дорожнього руху, світлофору, обгону, ближнього світла фар та інш., постанова складалася інспектором без врахування його зауважень та конкретної дорожньої обстановки, автомобіль інших учасників цієї пригоди інспектор поліції не зупиняв і не оглядав, доказів правопорушення не надано, тобто факт порушення оснований на припущенні, що є порушенням закону, протокол про адміністративне правопорушення не складався, місце розгляду правопорушення вказане не вірно, про постанову інспектор йому нічого не сказав. Вважає дії, вчинені вказаним інспектором протиправними і незаконними, оскаржувана постанова є протиправною, не відображає дійсних обставин справи, складена за відсутності належних доказів та з порушенням законодавства, тому просив визнати дії інспектора поліції по складанню вказаної постанови незаконними і скасувати цю постанову, закрити провадження в адміністративній справі поліції проти нього, задовольнивши позов в повному обсязі.
Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 01.10.2020 позовні вимоги задоволено.
Департамент патрульної поліції із таким судовим рішенням не погодився, звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою, вважає, що рішення прийняте з порушенням норм матеріального і процесуального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.
Обґрунтовуючи доводи своєї скарги, апелянт посилається на те, що під час винесення оскаржуваного рішення відповідач діяв у межах повноважень та у спосіб, що визначені Законом та з огляду на встановлений факт скоєного правопорушення, обґрунтовано виніс постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.
Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив, що не перешкоджає розгляду справи.
Суд апеляційної інстанції розглянув справу відповідно до приписів статті 311 КАС України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час розгляду апеляційної скарги встановлено, що 02 квітня 2020 року о 21 годині 44 хвилини інспектором поліції 3-ї роти 3-го батальйону Управління патрульної поліції в Дніпропетровський області Департаменту патрульної поліції лейтенантом поліції Зайдун Є.В. було зафіксовано і помічено, що автомобіль «ЗАЗ», державний номер НОМЕР_1 , під керуванням позивача ОСОБА_1 , при цьому цей водій на вказаному автомобілі під час руху по вулиці пр. Гагаріна в районі будинку № 119 в місті Дніпрі начебто цей водій на вказаному своєму автомобілі рухався заднім ходом на перехресті, чим порушив вимоги пункту 10.10 Правил дорожнього руху України. Стосовно водія цього автомобіля позивача ОСОБА_1 складено постанову ЕАК № 2427093 від 2 квітня 2020 року його притягнуто до адміністративної відповідальності по ч. 2 ст. 122 КУпАП в вигляді штрафу в дохід держави в сумі 425 грн., вказану постанову про адміністративне правопорушення відразу в той же день вручено правопорушнику.
Правомірність та обґрунтованість вказаної постанови є предметом спору, який передано на вирішення суду.
Вирішуючи спір між сторонами та задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не доведено вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП.
Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
Відповідно до частини другої   статті 19 Конституції України    органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені    Конституцією    та законами України.
Згідно з п. 11 ч. 1    ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням    Правил дорожнього руху    його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.
Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.
Відповідно до    ст. 9 КУпАП    адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачене адміністративну відповідальність.
Відповідно до ч. 2    ст. 122 КУпАП    порушення правил проїзду перехресть тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.
Пунктом 10.9    ПДР    України визначено, що під час руху транспортного засобу заднім ходом водій не повинен створювати небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху. Для забезпечення безпеки руху він у разі потреби повинен звернутися за допомогою до інших осіб.
Відповідно п. 10.10    ПДР    України забороняється рух транспортних засобів заднім ходом на автомагістралях, дорогах для автомобілів, залізничних переїздах, пішохідних переходах, перехрестях, мостах, шляхопроводах, естакадах, у тунелях, на в`їздах і виїздах з них, а також на ділянках доріг з обмеженою оглядовістю чи недостатньою видимістю.
Дозволяється рух заднім ходом на дорогах з одностороннім рухом за умови дотримання вимог пункту 10.9 цих Правил та неможливості під`їхати до об`єкта іншим чином.
Відповідно до п.1ст.247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
Відповідно до    ст. 251 КУпАП        доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, а також іншими документами.
Згідно зіст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Ст.72 КАС України передбачає, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ч.2ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Колегія суддів звертає увагу на те, що у матеріалах справи міститься лише оскаржувана постанова у справі про адміністративне правопорушення від 22.04.2020, якою позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП.
Разом з тим, належних та допустимих доказів, які б свідчили про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, зокрема, фото- відеозапис, яким зафіксовано адміністративне правопорушення, відповідач не надав.
Таким чином, колегія суддів вважає, що належних та допустимих доказів, які б свідчили про факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2ст.122 КУпАП відповідачем не надано, а судом таких обставин не встановлено.
Отже, відповідач, який є суб`єктом владних повноважень, не виконав обов`язку аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення та не спростував твердження позивача про невчинення ним інкримінованого правопорушення.
З урахуванням наведеного, відповідачем не доведено та матеріалами справи не підтверджено наявності в діях позивача складу адміністративного правопорушення, відтак вірним є висновок суду першої інстанції про те, що постанова серії ЕАК № 2427093 від 22 квітня 2020 року  відносно ОСОБА_1 підлягає скасуванню.
Згідно з ч.2    ст. 6 КАС України    та    ст. 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини»    передбачено застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права.
У п.58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.
З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування рішення колегія суддів не знаходить і вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.
Керуючись ст.ст.    243,    272,    286,    308,    311,    315,    316,    321,    322 КАС України, суд,-
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції залишити без задоволення. 
Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 01.10.2020  в адміністративній справі №201/3816/20(2-а/201/115/2020) залишити змін.
Постанова    суду набирає законної сили з дати прийняття та відповідно до ч.3    ст.272 Кодексу адміністративного судочинства України    касаційному оскарженню не підлягає.
Повний текст постанови складено 03 грудня 2020 року.

Головуючий - суддя                                                                      Н.А. Олефіренко 

                               суддя                                                                      С.В. Білак 

                               суддя                                                                      В.А. Шальєва