ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2020 року 
м. Київ
справа № 826/11/18
адміністративне провадження № К/9901/10090/19
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
головуючий - Стародуб О.П., 
судді -  Берназюк Я.О., Кравчук В.М., 
розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Престиж» на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 05.11.2018 (суддя - Чудак О.М.) та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 25.02.2019 (судді - Карпушова О.В., Губська Л.В., Епель О.В.) у справі за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Престиж» до Покровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, Комунального підприємства «Новозаводське» Мартинівської сільської ради Пулинського району Житомирської області, треті особи: Департамент будівництва та житлового забезпечення виконавчого Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), ОСОБА_1 , Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Поштовий», про визнання протиправними та скасування рішень, 
встановив:
У лютому 2018 року Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Престиж" (далі - ОСББ "Престиж") звернулось до суду з позовом в якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просило:
- визнати протиправним та скасувати рішення Комунального підприємства "Новозаводське" Мартинівської сільської ради Популинського району Житомирської області від 16.08.2017, індексний номер 36646294 та запису про право власності №22925733 про державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_1;
- визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора Замфір Олега Миколайовича ( Замфір О.М. ) Покровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області від 07.09.2017, індексний номер 369597713, та запису про право власності №22217075 про державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_2 за ОСОБА_1 ;
- визнати протиправним та скасувати рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Маматової В.В. від 20.10.2017, індексний номер рішення 37675204, та запису про право власності №22925733 про державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за Товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "ПОШТОВИЙ" (код ЄДРПОУ 41656527);
- визнати протиправним та скасувати рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Маматової В.В. від 09.11.2017, індексний номер рішення 38036348, та запису про право власності №23274524 про державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_2 за Товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "ПОШТОВИЙ" (код ЄДРПОУ 41656527).
Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 05.02.2018 відкрито провадження у справі №826/11/18 й залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Департамент будівництва та житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) та третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів - ОСОБА_1 і ТОВ "Торговий Дім "ПОШТОВИЙ".
Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 05.11.2018 закрито провадження у справі в частині позовних вимог про визнання протиправними та скасування рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Маматової В.В. від 20.10.2017, індексний номер рішення 37675204 та запису про право власності №22925733 про державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ТОВ "Торговий дім "ПОШТОВИЙ", а також рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Маматової В.В. від 09.11.2017, індексний номер 38036348 та запису про право власності №23274524 про державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_2 за ТОВ "Торговий дім "ПОШТОВИЙ".
Судами попередніх інстанцій встановлено, що згідно рішення державного реєстратора Комунального підприємства "Новозаводське" Мартинівської сільської ради Популинського району Житомирської області Осипович І.В. від 16.08.2017, індексний номер 36646294, право власності на квартиру АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_1 , про що внесено запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно підставою для виникнення права власності ОСОБА_1 зазначено свідоцтво про право власності на квартиру серії НОМЕР_1 від 07.02.2000.
Крім того, 07.09.2017 державний реєстратор Замфір О.М. Покровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області прийняв рішення, індексний номер 369597713 про державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_2 за ОСОБА_1 та вніс запис про право власності №22217075 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно підставою для виникнення права власності ОСОБА_1 зазначено свідоцтво про право власності на квартиру серії НОМЕР_2 від 07.02.2000.
Не погоджуючись з діями відповідачів щодо реєстрації права власності на квартири АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 за ОСОБА_1 , позивач звернувся до суду з даним позовом.
В обгрунтування позовних вимог посилався на те, що згідно акту №1/577 від 01.10.1998 житлова квартира АДРЕСА_1 була передана ОСББ "Престиж" для службових потреб Акціонерним Товариством "Холдингова компанія "Київміськбуд" та 19 років використовувалась для службових потреб. Жодних дій щодо передачі квартири у власність інших осіб, правління позивача не приймало рішень з цього питання та документи для оформлення ОСОБА_1 права власності на спірні квартири не видавало.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 05.11.2018, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 25.02.2019, у задоволенні позову відмовлено.
Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що відсутній об`єкт судового захисту, оскільки право на звернення до суду за захистом та поновленням порушеного права має особа, права якої порушено. 
Суди критично   оцінили посилання позивача на порушення відповідачами його прав, оскільки належних та допустимих доказів того, що він є користувачем спірної квартири позивачем не надано.
Також суди виходили з того, що позивачем не надано доказів того, що у державних реєстраторів були підстави для прийняття рішення про відмову у державній реєстрації права власності на вказані квартири.
Апеляційним судом відхилилено посилання позивача на акт №1/571 від 01.10.1998р., укладений між АТ ХК «Київмісьбуд» та ОСББ «Престиж» про передачу квартиру АДРЕСА_1 для службових потреб, як на законну підставу знаходження спірної квартири у його користуванні, оскільки за правилами ч.1 статті 128 ЦК (в редакції 1963) право власності (право оперативного управління) у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що зазначений акт міг бути укладений лише на виконання договору укладеного між АТ ХК «Київмісьбуд» та ОСББ «Престиж», проте такий договір позивачем суду не надано.
Також судами відхилено посилання позивача на невжиття відповідачами заходів щодо перевірки достовірності документів, оскільки, як встановлено судами, заявником були надані документи про право власності за ОСОБА_1 зареєстроване КП Київської міської ради Київським міським бюро технічної інвентаризації на підставі наказу Головного управління житло забезпечення м. Києва від 07.02.2000р. № 735-С/КІ, що підтверджено відповідною довідкою БТІ м. Києва від 28.07.2017р.
Що стосується посилань позивача на те, що ОСОБА_1 набула права власності на підставі підробних документів, то такі судами відхилено, як такі, що не підтверджені належними та допустимими доказами.
З рішеннями судів попередніх інстанцій не погодився позивач, звернувся з касаційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права просив скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанції, та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі.
В обґрунтування касаційної скарги посилається на те, що судами невірно встановлено обставини справи, не надано належної оцінки доказам, що мають значення для правильного вирішення спору, що призвело до ухвалення помилкових судових рішень.
Відзиву на касаційну скаргу до суду не надходило.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права суд приходить до висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних мотивів та передбачених законом підстав.
Розглядаючи справу та приймаючи рішення по суті позовних вимог суди вважали, що між сторонами існує публічно-правовий спір, у зв`язку з чим розгляд даної справи слід здійснювати за правилами адміністративного судочинства.
З такими висновками суддів колегія не погоджується з огляду на наступне.
За правилами частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до пунктів 1, 2, 7 частини 1 статті 4 КАС України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.
Суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.
За правилами пункту 1 частини 1 статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.
Велика Палата Верховного Суду неодноразово висловлювала правові позиції щодо правил віднесення спорів до адміністративної юрисдикції.
Зокрема у постановах від 21.11.2018 у справі №520/13190/17, від 27.11.2018 у справі №820/3534/17, Велика Палата дійшла наступних висновків:
«До компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності такого суб`єкта, прийнятих або вчинених ним при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких   законом   установлений інший порядок судового вирішення.
Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для класифікації спору як публічно-правового. Однак сама по собі участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати такий спір з публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.
Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.
Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.
Водночас приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило, майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єкта владних повноважень.
Якщо порушення своїх прав особа вбачає у наслідках, що спричинені рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, які вона вважає неправомірними, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, мають майновий характер або пов`язані з реалізацією особою майнових прав або особистих немайнових інтересів, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень суб`єкта владних повноважень є способом захисту цивільних прав цієї особи.».
Крім того, за іншою правовою позицією, у разі якщо позивач не був заявником стосовно оскаржуваних реєстраційних дій, тобто останні були вчинені за заявою іншої особи, то такий спір є спором про цивільне право незалежно від того, чи здійснено державну реєстрацію права на нерухоме майно з дотриманням державним реєстратором вимог чинного законодавства (постанови Великої Палати Верховного Суду від 06.05.2020 у справі №120/4617/18-а, від 01.04.2020 у справі №813/1056/18, від 12.02.2020 у справі №2140/1950/18).
Зважаючи на те, що саме Велика Палата Верховного Суду є судом, уповноваженим вирішувати юрисдикційні спори, колегія суддів не має підстав не враховувати запропонований підхід під час вирішення цієї справи. 
Звернення до суду з цим позовом зумовлено незгодою позивача з діями відповідача щодо правомірності оформлення ОСОБА_1 права власності на квартири АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 . Цей спір має приватно-правовий, а не публічно-правовий характер, оскільки стосується підстав набуття третьою особою права власності на нерухоме майно, яке на думку позивача, оформлене з порушенням визначеного законом порядку.
При цьому, з висловлених позивачем в позовній заяві та касаційній скарзі мотивів звернення до суду вбачається, що вимоги у цій справі так чи інакше зводять до захисту права користування об`єктом нерухомого майна.
Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що спір у справі, що розглядається, не є спором між учасниками публічно-правових відносин, оскільки державний реєстратор, приймаючи оскаржуване рішення про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, не перебував у публічно-правових відносинах саме з позивачем. Оскаржуване рішення про державну реєстрацію стосувалося реєстрації права іншої особи, а не позивача.
Оскарження рішень про державну реєстрацію прав на нерухоме майно безпосередньо пов`язане із захистом позивачем цивільного права у спорі щодо об`єкта нерухомого майна з особою, яка не заперечує законності дій державного реєстратора з реєстрації за нею права на цей об`єкт. Такий спір має приватноправовий характер.
Оскільки позовні вимоги в цій справі є похідними при вирішенні судом питання щодо правомірності набуття фізичною особою права власності на нерухоме майно і можуть впливати на майнові права та інтереси цієї особи, цей спір не є публічно-правовим та не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.
За правилами пункту 1 частини першої статті 15 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.
Аналогічні за змістом норми закріплено і в частині першій статті 19   ЦПК України у редакції, чинній з 15.12.2017.
Відповідно до частини першої статті 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Оскільки спірні правовідносини пов`язані із захистом порушених прав, що виникають із цивільних (житлових) відносин, колегія суддів дійшла висновку, що цей спір не є публічно-правовим і має вирішуватися судами за правилами ЦПК України.
Відповідно до частини 3 статті 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.
Суд касаційної інстанції скасовує судові рішення в касаційному порядку повністю або частково і залишає позовну заяву без розгляду або закриває провадження у справі у відповідній частині з підстав, установлених статтями 238, 240 КАС України.
Порушення правил юрисдикції адміністративних судів, визначених статтею 19 цього Кодексу, є обов`язковою підставою для скасування рішення із закриттям провадження незалежно від доводів касаційної скарги (стаття 354 КАС України).
Пунктом 5 частини першої статті 349 цього ж Кодексу передбачено, що суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій повністю або частково і закрити провадження у справі.
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 238 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.
З огляду на зазначене, рішення судів попередніх інстанцій підлягають скасуванню із закриттям провадження у справі.
Відповідно до статті 239 КАС України позивач має право протягом десяти днів з дня отримання ним цієї постанови звернутися до суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією. Заява подається до суду, який прийняв постанову про закриття провадження у справі. 
Керуючись ст. 238, 239, 341, 345, 349, 354, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, 
постановив:
Касаційну скаргу Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Престиж» - задовольнити частково.
Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 05.11.2018 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 25.02.2019 - скасувати.
Провадження у справі №826/11/18 за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Престиж» до Покровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, Комунального підприємства «Новозаводське» Мартинівської сільської ради Пулинського району Житомирської області, треті особи: Департамент будівництва та житлового забезпечення виконавчого Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), ОСОБА_1 , Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Поштовий», про визнання протиправними та скасування рішень, - закрити.
Протягом десяти днів з дня отримання цієї постанови позивач вправі звернутися до суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає. 

Судді:
О.П. Стародуб
Я.О. Берназюк
В.М. Кравчук