ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 грудня 2020 року 
м. Київ
справа № 442/6399/16-а
адміністративне провадження № К/9901/44635/18

Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Хохуляка В.В., 
суддів - Бившевої Л.І., Ханової Р.Ф., 
розглянув в попередньому судовому засіданні  як суд касаційної інстанції справу за позовом ОСОБА_1 до Львівської митниці Державної фіскальної служби про скасування постанови про порушення митних правил, провадження у якій відкрито за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 05.12.2016 (суддя - Коваль Р.Г.) та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 21.03.2017 (головуючий суддя - Гінда О.М., судді: Багрій В.М., Ніколін В.В.) у справі                                    № 442/6399/16-а.

встановив:
ОСОБА_1 звернувся до Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області з позовом, в якому просив скасувати постанову Львівської митниці Державної фіскальної служби у справі про порушення митних правил від 16.09.2016 № 3813/20909/16 про притягнення до адміністративної відповідальності за частиною третьою статті 470 Митного кодексу України та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 8500 грн.

Постановою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 05.12.2016, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 21.03.2017, в позові відмовлено.
е погодившись з висновками судів першої та апеляційної інстанцій,                          ОСОБА_1 оскаржив їх у касаційному порядку.

У касаційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 05.12.2016, ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 21.03.2017 та прийняти нове рішення про задоволення позову.

В обґрунтування своїх вимог ОСОБА_1 зазначає, що порушення митних правил, передбачене частиною третьою статті 470 Митного кодексу України, не віднесене до триваючих, отже адміністративне стягнення за порушення митних правил  передбачене частиною третьою статті 470 Митного кодексу України може бути накладене не пізніше ніж через шість місяців з дня вчинення правопорушення. Відтак, вчинене правопорушення, яке полягає в перевищенні встановленого статтею 95 Митного кодексу України строку транзитних перевезень більше, ніж на десять діб, є закінченим на одинадцятий день та не може розглядатись як триваюче. Крім того, вказує про неповернення ОСОБА_2 транспортного засобу, який був наданий під розписку в користування. Крім того, на момент ввезення транспортного засобу на територію України перебував у відпустці і мав право на виїзд за кордон, однак одразу ж після прибуття в Україну призваний на військову службу по мобілізації.

В письмових запереченнях на касаційну скаргу Львівська митниця ДФС зазначає, що рішення судів першої та апеляційної інстанції постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, правову оцінку обставинам справи судами надано правильно, а доводи касаційної скарги є необґрунтованими. Отже, позивач просить залишити касаційну скаргу відповідача без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.

Переглядаючи прийняті у справі судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевіряючи дотримання судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ними норм матеріального права, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.
Як з`ясовано судами попередніх інстанцій,  02.09.2016 державним інспектором ВМО № 4 митного поста "Мостиська" Львівської митниці ДФС Рутковською А.О. складено протокол про порушення митних правил № 3813/20909/16, яким встановлено, що 02.09.2016 близько 02 год 50 хв в зону митного контролю по смузі руху «Червоний коридор» через митний пост "Мостиська" Львівської митниці ДФС в`їхав транспортний засіб марки «OPEL ZAFIRA», реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 під керуванням громадянина України ОСОБА_1 , який слідував з Республіки Польща до України.
При проведенні митних формальностей в АСМО "Інспектор" та ЄАІС ДМС України з`ясовано, що позивач 09.10.2015 о 21 год 24 хв 21 с ввіз на митну територію України транспортний засіб марки «KIA JOICE», реєстраційний номер НОМЕР_3 , кузов автомобіля № НОМЕР_4 без письмового декларування та сплати всіх митних платежів, які відповідно до закону підлягають сплаті при імпорті транспортних засобів, на строк, передбачений нормами статтею 95 Митного кодексу України. Вказаний транспортний засіб пропущений на митну територію України через пункт пропуску «Смільниця Кросценко» митного поста «Смільниця» Львівської митниці ДФС. Крім того, в ЄАІС ДМС України помилково зазначено режим ввезення автомобіля «Тимчасове ввезення до 1 року», оскільки ніяких підтверджуючих відміток в паспорті чи документів гр. України ОСОБА_1 не надав. Станом на 02.09.2016 відсутня інформація про вивезення з митної території України вказаного автомобіля, у зв`язку з чим, позивачем порушено строк транзитного перевезення у відповідності до вимог статті 95 Митного кодексу України.
З огляду на викладене, складено протокол про порушення митного режиму, у якому зазначено, що ОСОБА_1 перевищив встановлений статтею 95 Митного кодексу України транзитний строк доставки транспортного засобу, що перебуває під митним контролем, більше ніж на десять діб, а відтак такі дії мають ознаки порушення митних правил передбаченого ч частиною третьою статті 470 Митного кодексу України.
16.09.2016 в.о. заступника начальника Львівської митниці ДФС - Борисовим Ю.О. винесено постанову про порушення митних правил № 3813/20909/16, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною третьою статті 470 Митного кодексу України та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 8500 грн.

Згідно частини першої статті 90 Митного кодексу України  транзит - це митний режим, відповідно до якого товари та/або транспортні засоби комерційного призначення переміщуються під митним контролем між двома органами доходів і зборів України або в межах зони діяльності одного органу доходів і зборів без будь-якого використання цих товарів, без сплати митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

Відповідно до статті 381 Митного кодексу України  громадянам дозволяється ввозити транспортні засоби особистого користування з метою транзиту через митну територію України за умови їх письмового декларування в порядку, передбаченому для громадян, та внесення на рахунок органу доходів і зборів, що здійснив пропуск таких транспортних засобів на митну територію України, грошової застави в розмірі митних платежів, що підлягають сплаті при ввезенні таких транспортних засобів на митну територію України з метою вільного обігу. Зазначені вимоги не поширюються на транспортні засоби, постійно зареєстровані у відповідних реєстраційних органах іноземної держави, що підтверджується відповідним документом.

За змістом статті 93 Митного кодексу України товари, транспортні засоби комерційного призначення, що переміщуються у митному режимі транзиту, повинні: не використовуватися з жодною іншою метою, крім транзиту та бути доставленими у орган доходів і зборів призначення до закінчення строку, визначеного статтею 95 цього Кодексу.

Частиною другою статті 200 Митного кодексу України (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що доставка товарів та документів на них повинна бути здійснена у строк, визначений статтею 95 цього Кодексу.

Згідно частини шостої статті 379 Митного кодексу України (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) строки тимчасового ввезення громадянами товарів на митну територію України (крім випадків, передбачених статтею 380 цього Кодексу) встановлюються відповідно до статті 108 цього Кодексу, а строки ввезення з метою транзиту - відповідно до статті 95 цього Кодексу.

Статтею 95 Митного кодексу України (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що строк транзитних перевезень для автомобільного транспорту становить 10 діб (у разі переміщення діяльності одного митного органу - 5 діб).

Згідно з пунктом 1 частини другої цієї статті, до строків, зазначених у частині першій цієї статті, не включається: час дії обставин, зазначених у статті 192 цього Кодексу.

У свою чергу, статтею 192 Митного кодексу України (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що якщо під час перевезення товарів транспортний засіб внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили не зміг прибути до органу доходів і зборів призначення, допускається вивантаження товарів в іншому місці. При цьому перевізник зобов`язаний: 1) вжити всіх необхідних заходів для забезпечення збереження товарів та недопущення будь-якого їх використання; 2) терміново повідомити найближчий орган доходів і зборів про обставини події, місцезнаходження товарів і транспортного засобу.

Статтею 460 Митного кодексу України передбачено, що вчинення порушень митних правил, передбачених частиною третьою статті 469, статтею 470, частиною третьою статті 478, статтею 481 цього Кодексу, внаслідок аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб, що підтверджується відповідними документами, а також допущення у митній декларації помилок, які не призвели до неправомірного звільнення від сплати митних платежів або зменшення їх розміру, до незабезпечення дотримання заходів тарифного та/або нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, якщо такі помилки не допускаються систематично (стаття 268 цього Кодексу), не тягне за собою адміністративної відповідальності, передбаченої цим Кодексом.

Порядок виконання митних формальностей відповідно до заявленого митного режиму затверджений  Наказом Міністерства фінансів України від 31.05.2012 №657.

За змістом положень розділу VIII наведеного Порядку №657, аварія - небезпечна подія техногенного характеру, у зв`язку з якою товари, транспортні засоби, що перебувають під митним контролем, були пошкоджені (зіпсовані, знищені, втрачені тощо) або потребували певного часу для відновлення можливості їх переміщення з метою забезпечення виконання вимог законодавства України з питань державної митної справи; обставини непереборної сили - надзвичайні та невідворотні події, що виникли незалежно від волі особи, зокрема стихійне лихо (землетрус, пожежа, повінь, зсув тощо), сезонне природне явище (замерзання моря, проток, портів, ожеледиця тощо), введення воєнного чи надзвичайного стану, страйк, громадянські безпорядки, злочинні дії третіх осіб, прийняття рішень законодавчого або нормативно-правового характеру, обов`язкових для особи, закриття шляхів, проток, каналів, перевалів та інші надзвичайні та невідворотні за таких умов події.

Факт аварії чи дії обставин непереборної сили - часткове чи повне пошкодження (зіпсуття, знищення, втрата тощо) товарів чи транспортних засобів, що перебувають під митним контролем, або позбавлення можливості виконання відповідною особою передбачених законодавством України з питань державної митної справи або встановлених відповідним митним органом України вимог щодо вчинення відповідних дій з товарами, транспортними засобами, що перебувають під митним контролем.

Залежно від характеру аварії чи обставин непереборної сили документи, що підтверджують їх наявність і тривалість дії, можуть видаватися державними органами, місцевими органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, іншими спеціально вповноваженими на це державними органами, а також уповноваженими на це підприємствами, установами та організаціями відповідно до їх компетенції.

Якщо факт аварії чи дії обставин непереборної сили має місце на митній території України, особа, відповідальна за виконання вимог законодавства України з питань державної митної справи щодо товарів чи транспортних засобів, що перебувають під митним контролем (власник товару або уповноважена ним особа, перевізник чи особа, відповідальна за дотримання митного режиму), повинна звернутись до митного органу, в зоні діяльності якого перебувають ці товари, транспортні засоби, із письмовою заявою, яка повинна містити відомості, що надають можливість ідентифікувати товари, транспортні засоби як такі, що перебувають під митним контролем, а також інформацію про час, місце, обставини та наслідки аварії чи дії обставин непереборної сили.

Системний аналіз наведених норм права дає підстави дійти висновку, що особа звільняється від відповідальності за статтею 470 Митного кодексу України у разі наявності факту аварії або дії обставин непереборної сили за умови документального підтвердження такого факту та вчасного (до закінчення встановленого строку транзитного перевезення) письмового повідомлення найближчого митного органу про обставини події.
Як встановлено судами 09.10.2015 через пункт пропуску «Смільниця Кросценко» митного поста «Смільниця» Львівської митниці ДФС громадянином України    ОСОБА_1 було ввезено в Україну з Республіки Польщі без письмового декларування та сплати всіх митних платежів, які відповідно до закону підлягають сплаті при імпорті транспортних засобів, на строк, передбачений нормами статті 95 Митного кодексу України, транспортний засіб марки «KIA JOICE», реєстраційний номер НОМЕР_3 , кузов автомобіля № НОМЕР_4 .
Проте, позивачем не вивезено вказаний автомобіль у визначений статтею 95 Митного кодексу України строк доставки транспортного засобу, що перебуває під митним контролем, до митного органу призначення терміном більше ніж на десять діб, що свідчить про склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 470 Митного кодексу України.
При цьому, відповідно розписки від 10.05.2016 позивач передав ОСОБА_2 автомобіль марки «КІА», реєстраційний номер НОМЕР_3 , а останній зобов`язується повернути цей автомобіль до 13.05.2016.
Позивач стверджував, що вищезгаданий автомобіль у нього вкрали, однак жодних доказів того, що він звертався по даному факту в правоохоронні органи і, що по даному факту проводиться досудове розслідування, позивачем митному органу не надано.
Разом з тим, позивачем на підтвердження обставин непереборної сили надано талон-повідомлення № 321, в якому зазначено, що 02.09.2016 надійшла заява ОСОБА_1 в Дрогобицький ВР ГУНП у Львівській області про вчинене кримінальне правопорушення та інші події. Такий же талон-повідомлення № 11994 зареєстрований 21.11.2016.
При цьому, такий талон-повідомлення складений 02.09.2016 - в день винесення протоколу про порушення митних правил № 3813/20909/16, тобто позивачем вчинялись такі дії в день виявлення митним органом вчиненого ним правопорушення. У свою чергу, інший талон-повідомлення №1194, що зареєстрований 21.11.2016 після винесення оскаржуваної постанови.

Посилання позивача, що він був призваний на військову службу під час мобілізації та проходить таку по теперішній час, не звільняє останнього від виконання приписів передбачених Митним кодексом України
Отже, як свідчать обставини, в передбачений законом строк позивач вищевказаний автомобіль до митного органу призначення не доставив та не повідомив своєчасно про неможливість прибуття транспортного засобу до митного органу призначення, що свідчить про наявність складу правопорушення передбаченого частиною третьою статті 470 Митного кодексу України.
З огляду на те, що у діях позивача наявний склад адміністративного правопорушення, що підтверджується матеріалами справи та встановлено судами попередніх інстанцій, застосування до ОСОБА_1 санкції у вигляді притягнення до адміністративної відповідальності на підставі частини третьої статті 470 Митного кодексу України відповідає вимогам законодавства.

Так, частиною третьою статті 470 Митного кодексу України (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів чи видача їх без дозволу органу доходів і зборів - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

В даному випадку обґрунтовуючи протиправність притягнення до відповідальності згідно оскаржуваної постанови позивач вказує про пропуск відповідачем шестимісячного строку його притягнення до адміністративної відповідальності, встановленого статтею 467 Митного кодексу України.
Так, відповідно до частини першої статті 467 Митного кодексу України якщо справи про порушення митних правил відповідно до статті 522 цього Кодексу розглядаються органами доходів і зборів, адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше, ніж через шість місяців з дня вчинення правопорушення, а у разі розгляду органами доходів і зборів справ про триваючі порушення митних правил, у тому числі передбачені статтями 469, 477 - 481, 485 цього Кодексу, - не пізніше, ніж через шість місяців з дня виявлення цих правопорушень.
Аналіз наведеної правової норми дає підстави для висновку, що перелік триваючих правопорушень, визначений у статті 467 Митного кодексу України, не є вичерпним.
Митний кодекс України не містить визначення поняття триваючого правопорушення. 
Разом з тим, триваючими адміністративними проступками є проступки, пов`язані з тривалим, неперервним невиконанням обов`язків, передбачених правовою нормою, припиняються або виконанням регламентованих обов`язків, або притягненням винної у невиконанні особи до відповідальності.
Такі правопорушення є наслідками протиправної бездіяльності. Тобто триваючі правопорушення характеризуються тим, що особа, яка вчинила якісь певні дії чи бездіяльність, перебуває надалі у стані безперервного продовження цих дій (бездіяльності). Ці дії безперервно порушують закон протягом якогось часу. Іноді такий стан продовжується значний час і увесь час винний безперервно скоює правопорушення у вигляді невиконання покладених на нього обов`язків.
Триваючими слід вважати правопорушення, які, розпочавшись з будь-якої протиправної дії чи бездіяльності, здійснюються потім безперервно шляхом невиконання обов`язків. Початковим моментом такого діяння може бути активна дія чи бездіяльність, коли винна особа або не виконує конкретний покладений на неї обов`язок, або виконує його не повністю або неналежним чином.
Діяння (бездіяльність) позивача щодо перевищення встановленого статтею 95 Кодексу строку доставки товарів, у тому числі транспортних засобів особистого користування, транспортних засобів комерційного призначення характеризуються тривалим невиконанням встановленого МК України обов`язку. Вчиняючи такі діяння, позивач перебував у стані триваючого, безперервного порушення закону, яке проявляється у вигляді протиправної бездіяльності через невиконання свого обов`язку, тому відповідне порушення не може вважатись таким, що носить разовий характер. 
Правопорушення виявлено 02.09.2016 під час проведення моніторингу Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби України, а постанова про порушення митних правил винесена митним органом 16.09.2016, тобто, в межах шестимісячного строку з дня виявлення триваючого правопорушення.

За таких обставин, оскільки з моменту виявлення відповідачем вчинення правопорушення до моменту притягнення позивача до відповідальності за порушення митних правил оскаржуваною постановою не пройшло 6 місяців, підстави для скасування оскаржуваної постанови з цих мотивів відсутні.
Таким чином, суди попередніх інстанцій дійшли вірного висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

З огляду на викладене та враховуючи, що за правилами частини другої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази, судами першої та апеляційної інстанцій виконано всі вимоги процесуального законодавства, всебічно перевірено обставини справи, вирішено справу у відповідності з нормами матеріального права, постановлено обґрунтоване рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для справи. Висновки судів про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності, а тому підстав для їх перегляду з мотивів, викладених в касаційній скарзі, не вбачається.

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

постановив:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 05.12.2016 та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 21.03.2017 у справі                    № 442/6399/16-а  залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Судді	В.В. Хохуляк Л.І. Бившева   Р.Ф. Ханова