П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  240/8639/20 
Головуючий у 1-й інстанції:  Шимонович Р.М. 
          Суддя-доповідач:  Граб Л.С. 

17 грудня 2020 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Граб Л.С. 
суддів:  Іваненко Т.В.  Сторчака В. Ю. 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу  Головного управління Національної поліції в Житомирській області  на  рішення   Житомирського окружного адміністративного суду  від  17 серпня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Житомирській області про  визнання протиправною відмову, зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
В червні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Житомирській області (далі ГУ НП в Житомирській області), в якому просив: 
-визнати протиправною повторну відмову ГУ НП в Житомирській області ОСОБА_1 як особі звільненій зі служби в поліції, у призначенні одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням позивачу під час повторного огляду вищої ІІ групи інвалідності з 26.06.2019 року внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в поліції, зазначену в листі від 29.05.2020 року №567/29/105/05-2020;
-зобов`язати ГУ НП в Житомирській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1  як особі, звільненій зі служби в поліції одноразову грошову допомогу у зв`язку із встановленням позивачу під час повторного огляду вищої групи ІІ групи інвалідності з 26.06.2019 року внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в поліції, в розмірі 90-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня 2019 року, відповідно до статтей 97-101 Закону України "Про національну поліцію" від 02.07.2015 №580-VIII та порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги  в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11.01.2016 №4, з урахуванням раніше виплаченої суми та безумовного права позивача на отримання зазначеної грошової допомоги у більшому розмірі.
Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 17.08.2020 позов задоволено: 
-визнано протиправною повторну відмову ГУ НП в Житомирській області ОСОБА_1 як особі звільненій зі служби в поліції, у призначенні одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням позивачу під час повторного огляду вищої ІІ групи інвалідності з 26.06.2019 року внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в поліції;
-зобов`язано ГУ НП в Житомирській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 як особі, звільненій зі служби в поліції одноразову грошову допомогу у зв`язку із встановленням позивачу під час повторного огляду вищої ІІ групи інвалідності з 26.06.2019 року внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в поліції, в розмірі 90-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня 2019 року, з вирахуванням  раніше отриманої грошової допомоги у сумі 123340,00 грн.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
В обґрунтуванні вимог апеляційної скарги зазначено, що позивачу встановлено більший відсоток втрати працездатності і II групу інвалідності (замість третьої групи інвалідності, встановленої раніше) після змін, внесених до п. 8 розділу IV Порядку № 4 Наказом Міністерства внутрішніх справ України № 249 від 05.04.2019, а тому до спірних правовідносин мають бути застосовані приписи п. 8 розділу IV Порядку № 4 в редакції Наказу Міністерства внутрішніх справ України № 249 від 05.04.2019. 
При цьому, апелянт просив звернути увагу, що Законом України "Про Національну поліцію" визначено право особи на отримання одноразової грошової допомоги, у випадках зазначених у ст.97 вказаного закону. Проте, права на отримання більшого розміру одноразової грошової допомоги у випадку зміни групи інвалідності вказаний Закон не містить.
За правилами п.3 ч.1 ст.311 КАС України, розгляд справи колегією суддів здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового процесу, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає  задоволенню, виходячи з наступного.
Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_1 в період з 07.11.2015 по 17.09.2018 проходив службу на посаді оперуповноваженого сектору кримінальної поліції Баранівського відділення Новоград-Волинського відділу поліції ГУ НП в Житомирській області. 
Постановою військово-лікарської комісії ДУ ТМО МВС України по Житомирській області від 07.09.2018 року №276/34 встановлено, що отримане позивачем захворювання так, пов`язане з проходженням служби в поліції, що підтверджується копією свідоцтва про хворобу. 
Наказом начальника ГУ НП в Житомирській області від 17.09.2018 року №186 о/с ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції за пунктом 2 частини 1 статті 77 Закону України "Про національну поліцію" від 02 липня 2015 року №580-VIII через хворобу.
23 жовтня 2018 року Житомирською обласною медико-соціальною комісією №2 при первинному огляді позивачу встановлено інвалідність 3 групи внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в поліції. 
04 лютого 2019 року відповідачем виплачена одноразова грошова допомога у зв`язку з встановлення позивачу 3 групи інвалідності відповідачем в сумі 123340,00 грн.
01 липня 2019 року Житомирською обласною медико-соціальною комісією №2 ОСОБА_1 встановлено інвалідність 2 групи з 26.06.2019 року внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в поліції.
02 липня 2019 року позивач звернувся до начальника ГУ НП в Житомирській області про виплату одноразової грошової допомоги”, у зв`язку із встановленням інвалідності 2 групи з 26.06.2019 року та до заяви додав усі необхідні документи встановлені пунктом 5 розділу III Порядку №4.
Листами ГУ НП в Житомирській області від 22.07.2019 року №829/29/105/05-2019 та від 01.08.2019 року №4-35/29/105/05-2019 ОСОБА_1 повідомлено про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги відповідно до пункту 4 частини першої статті 97 Закону "Про національну поліцію" № 580Л/ІІІ, оскільки йому було встановлено групу інвалідності, а не відсоток втрати працездатності.
Вказана відмова оскаржена позивачем до суду. 
Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 05.05.2020 року у справі №240/11372/19: 
-визнано протиправною відмову ГУ НП в Житомирській області позивачу як особі, звільненій зі служби в поліції, у призначенні одноразової грошової допомоги у зв`язку зі встановленням інвалідності II групи з 26.06.2019 року внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в поліції;
-зобов`язано  ГУ НП в Житомирській області повторно розглянути  заяву від 02 липня 2019 року про призначення та виплату як особі, звільненій зі служби в поліції одноразової грошової допомоги, у зв`язку зі встановленням інвалідності II групи з 26.06.2019 року внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в поліції, у розмірі 90-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня 2019 року, відповідно до статей 97-101 Закону України "Про національну поліцію" від 02.07.2015 №580Л/ІІІта Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11.01.2016 №4,з урахування викладених судом висновків.
На виконання вищезазначеної постанови, відповідач повторно розглянув заяву позивача від 02 липня 2019 року про призначення та виплату як особі, звільненій зі служби в поліції одноразової грошової допомоги, у зв`язку зі встановленням II групи інвалідності з 26.06.2019 року внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в поліції та вдруге відмовив йому у призначенні одноразової грошової допомоги з інших ніж в перший раз підстав зазначених в пункті 4 частини 1 статті 97 Закону України "Про національну поліцію" від 02.07.2015 року №580Л/ІІІ, що підтверджується  листом від 29.05.2020 року №567/29/105/05-2020. 
У листі зокрема зазначено, що на даний час, з моменту внесення змін до Порядку на підставі наказу МВС України від 05 квітня 2019 року №249 строк, протягом якого особі надано право на перегляд ступеня втрати працездатності та норму щодо зміни групи інвалідності при первинному її встановленні виключено. Так, як позивачем використано право на отримання одноразової грошової допомоги по 3 групі інвалідності у 2019 році на теперішній час Законом України "Про національну поліцію" та Порядком не передбачено право на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку з призначенням вищої групи інвалідності.
Вищезазначене слугувало підставою для звернення позивачем до суду з даним позовом. 
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що у разі встановлення групи інвалідності, яка дає право на отримання одноразової грошової допомоги у більшому розмірі, у позивача виникає право на отримання відповідної допомоги, яка виплачується йому з урахуванням виплаченої раніше одноразової грошової допомоги. В силу статті 58 Конституції України пункт 8 розділу IV Порядку № 4, який набрав законної сили з 05.04.2019, на спірні правовідносини не розповсюджується, оскільки дана зміна розповсюджується на правовідносини, які виникнуть вперше після 05.04.2019.
Переглядаючи оскаржуване судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіряючи дотримання судом першої інстанцій норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ним норм матеріального права, колегія суддів виходить із наступного.
Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначено Закон України від 02.07.2015  № 580-VIII "Про Національну поліцію" (далі -  Закон № 580-VIII).
Згідно із підпунктом 3 частини 1 статті 97 Закону № 580-VIII, одноразова грошова допомога в разі загибелі (смерті), визначення втрати працездатності поліцейського (далі - одноразова грошова допомога) є соціальною виплатою, гарантованою допомогою з боку держави, яка призначається і виплачується особам, які за цим Законом мають право на її отримання, у разі, зокрема, визначення поліцейському інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних із виконанням повноважень та основних завдань міліції або поліції, чи участі в антитерористичній операції, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті.
Відповідно до частини 2 статті 97 Закону № 580-VIII порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.
За приписами статті 100 Закону № 580-VIII визначення інвалідності та ступеня втрати працездатності без визначення інвалідності поліцейським здійснюється в індивідуальному порядку державними закладами охорони здоров`я відповідно до закону та інших нормативно-правових актів.
Частинами 3, 6 цієї статті визначено, що у разі визначення інвалідності або часткової втрати працездатності без визначення інвалідності поліцейському, особі, звільненій зі служби в органах поліції, який (яка) на день отримання інвалідності, визначення відсотка часткової втрати працездатності без визначення інвалідності або на день його (її) звільнення з органів поліції займав (займала) посаду в державному органі, установі, організації або у вищому навчальному закладі, які виконують роботу в інтересах держави та її безпеки, із залишенням на службі в поліції, виплата одноразової грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів тих органів державної влади, до яких вони були відряджені. Особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, визначеної цим Законом, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення в них такого права.
Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11.01.2016 № 4 затверджено Порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського (Порядок №4 - далі).
Пунктом 1 розділу І Порядку № 4 передбачено, що ці Порядок та умови визначають механізм оформлення і виплати одноразової грошової допомоги (надалі - ОГД) у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейських центрального органу управління поліції, територіальних органів поліції, міжрегіональних територіальних органів Національної поліції, установ та організацій, що належать до сфери управління Національної поліції України (далі - органи поліції), поліцейських в т. ч. слухачів та курсантів вищих навчальних закладів із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських (далі - навчальних закладів), поліцейських, відряджених до інших органів державної влади, установ, організацій (далі - інших органів).
Підпунктом 2 пункту 4 розділу І Порядку №4 встановлено випадки, за яких призначається ОГД у разі загибелі (смерті), інвалідності чи втрати працездатності поліцейського: під час виконання службових обов`язків (пункти 3, 5 частини першої статті 97 Закону) - випадок, пов`язаний із здійсненням повноважень та основних завдань міліції або поліції, чи участі в антитерористичній операції, захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України.
Згідно із підпунктом 2 пункту 1 розділу І Порядку №4, днем виникнення права на отримання ОГД є: у разі встановлення поліцейському інвалідності - дата, з якої встановлено інвалідність, що зазначена в довідці до акта огляду медико-соціальної експертної комісії, у разі відсутності дати, з якої встановлено інвалідність, - дата видачі довідки до акта огляду медико-соціальної експертної комісії.
У відповідності до пункту 3 розділу ІІІ Порядку заява (рапорт) про виплату ОГД у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського (додаток 1) подається керівнику органу поліції, навчального закладу за останнім місцем проходження служби поліцейським або за останнім місцем проходження поліцейським служби перед відрядженням до інших органів (далі - останнім місцем проходження служби).
Для виплати ОГД у разі часткової втрати працездатності без визначення інвалідності чи в разі визначення інвалідності поліцейський подає: 1) заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв`язку з установленням втрати працездатності чи інвалідності; 2) довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках); 3) довідку органу, установи, організації, підрозділу, яким попередньо було здійснено виплату ОГД із зазначенням підстави та дати її призначення, розміру виплати (у разі отримання такої виплати); 4) копію довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією; 5) копію постанови відповідної ВЛК щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; 6) копії акта розслідування нещасного випадку та акта, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва) поліцейського, зокрема про те, що воно не пов`язане з учиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, за формою, що затверджується МВС; 7) копію посвідчення інваліда війни (за наявності); 8) копії сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації; 9) копію документа, що підтверджує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (сторінки паспорта громадянина України - для особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомила про це відповідний контролюючий орган і має відповідну відмітку в паспорті). Копії документів завіряються підписом власноруч, та перевіряються особою, що приймає документи (пункт 5 Порядку №45).
Слід зазначити, що пунктом 8 розділу IV Порядку № 4 (у редакції чинній до 14.05.2019) визначено, що у разі якщо поліцейському протягом двох років після первинного встановлення інвалідності із втратою працездатності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищу групу чи іншу причину інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає йому право на отримання грошової допомоги в більшому розмірі, виплата проводиться з урахуванням раніше виплаченої суми. Підставою для такої виплати є довідка органу, установи, організації, підрозділу, яким попередньо було здійснено виплату ОГД із зазначенням підстави та дати її призначення, розміру виплати, видана фінансовим підрозділом цього органу, установи, організації, підрозділу, за останнім місцем отримання ОГД.
Однак, згідно наказу Міністерства внутрішніх справ України №249 від 05.04.2019, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за №414/33385 від 19.04.2019, були внесені зміни до Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, а саме, абзац перший пункту 8 викладено в наступній редакції: «Якщо поліцейському після встановлення ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії групу інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає йому право на отримання грошової допомоги в більшому розмірі, виплата проводиться з урахуванням раніше виплаченої суми».
Вказаний наказ набув чинності 14.05.2019.
Відповідач заперечуючи проти права позивача на отримання одноразової грошової допомоги, посилався на те, що до повторного огляду позивачу вже була встановлена інвалідність та виплачена одноразова грошова допомога, а тому, на думку відповідача, право на отримання грошової допомоги у більшому розмірі у такого поліцейського відсутнє.
Однак колегія суддів зауважує, що п. 1 Розділу ІІ Порядку № 4 визначено, що днем виникнення права на отримання ОГД у разі встановлення поліцейському інвалідності є дата з якої встановлено інвалідність, що зазначена в довідці до акта огляду медико-соціальної експертної комісії, у разі відсутності дати з якої встановлено інвалідність - дата видачі довідки до акта огляду медико-соціальної експертної комісії.
В даному випадку позивачу ІІ групу інвалідності встановлено згідно довідки до акта огляду медико-соціальної експертної комісії 26.06.2019. Таким чином, право на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням другої групи інвалідності у позивача виникло саме з цієї дати.
Частиною 6 статті 100 Закону № 580-VIII передбачено, що особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, визначеної цим Законом, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення в них такого права.
Крім того, статтею 101 Закону № 580-VIII визначений вичерпний перелік випадків, за яких призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, а саме, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), інвалідність, часткова втрата працездатності без визначення інвалідності поліцейського є наслідком: а) учинення ним діяння, яке є кримінальним або адміністративним правопорушенням; б) учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння; в) навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, який доведений судом); г) подання особою свідомо неправдивої інформації про призначення і виплату одноразової грошової допомоги.
Отже, законом встановлено вичерпний перелік підстав за яких особі може бути відмовлено у призначенні одноразової грошової допомоги.
В той же час, колегія суддів звертає увагу, що лист-відмова від 29.05.2020 в призначенні одноразової грошової допомоги позивачу у зв`язку з призначенням ІІ групи інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ, жодної із встановлених ст. 101 Закону № 580-VIII  підстав, не містить, а фактичною підставою для відмови слугувало лише те, що внесеними змінами у Порядок № 4 виключено можливість отримання особою одноразової грошової допомоги у більшому розмірі у разі зміни саме інвалідності.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що при відмові ОСОБА_1 у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги відповідач здійснив помилкове розширене тлумачення приписів пункту 8 Розділу ІV Порядку № 4, а відтак оскаржувана відмова не ґрунтується на вимогах Закону.
Також колегія суддів відхиляє доводи відповідача, викладені в апеляційній скарзі, з приводу того, що до спірних правовідносин мають бути застосовані приписи п. 8 розділу IV Порядку № 4 в редакції Наказу Міністерства внутрішніх справ України № 249 від 05.04.2019.
Конституційний Суд України у рішенні від 9 лютого 1999 у справі №1-рп/99 зазначив, що за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип, закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.
Отже, в силу статті 58 Конституції України, норма пункту 8 Розділу 4 Порядку № 4, яка набрала чинності 14 травня 2019 року, не може розповсюджуватись на спірні правовідносини в частині обмеження права позивача на отримання грошової допомоги в більшому розмірі з підстав встановлення протягом двох років вищої групи інвалідності, оскільки це фактично означатиме застосування зворотної дії закону в часі.
Аналогічні правові позиції щодо неможливості застосування зворотної дії закону в часі викладені в постановах Верховного Суду, зокрема від 28.02.2018 у справі № 806/694/16, від 21.06.2018 у справі № 760/11440/17, від 30.09.2019 у справі № 825/1380/18.
Щодо задоволення позовної вимоги в частині зобов`язання відповідача призначити та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу, у зв`язку із встановленням 26.06.2019 II групи інвалідності, колегія суддів зазначає таке.
Відповідно до пункту 1 розділу ІV Порядку №4 у місячний строк з дня реєстрації документів, зазначених у пунктах 4, 5 розділу ІІІ, фінансові підрозділи готують висновок про призначення одноразової грошової допомоги, за встановленою формою (додаток 2).
Висновок про призначення ОГД складається працівником фінансового підрозділу і підписується керівниками фінансового та кадрового підрозділів органу поліції, навчального закладу, в якому поліцейський проходить (проходив) службу.
Пунктом 2 розділу IV Порядку № 4 визначено, що у територіальних органах поліції, міжрегіональних територіальних органах Національної поліції, закладах та установах, що належить до сфери управління Національної поліції України висновок про призначення ОГД затверджує/відмовляє керівник відповідного органу, закладу, установи або особа, на яку покладено виконання таких функцій.
Згідно пункту 3 розділу IV Порядку № 4, рішення про призначення виплати ОГД приймається керівником органу поліції або навчального закладу у якому проходив (проходить) службу поліцейський, у п`ятнадцятиденний строк з дня затвердження висновку, шляхом видання наказу про виплату такої допомоги, а в разі відмови - письмовим повідомленням заявника із зазначенням підстав такої відмови.
Однак, як з`ясовано з матеріалів справи, заява позивача  щодо вирішення питання про виплату йому одноразової грошової допомоги по суті не розглядалась, фінансовим підрозділом відповідний висновок не готувався, рішення з питання призначення позивачу одноразової грошової допомоги уповноваженим на те органом не приймалось.
За вказаних обставин колегія суддів дійшла висновку, що в даному випадку має місце протиправна бездіяльність, яка призвела до порушення прав позивача.  
В той же час, завданням адміністративного судочинства, відповідно до статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.
Тобто, за змістом вказаної правової норми адміністративний суд не наділений повноваженнями втручатися у вільний розсуд (дискрецію) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за критеріями визначеними статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України. Завдання правосуддя полягає в гарантуванні дотримання вимог права та контролю  за легітимністю прийняття рішень.
Відповідач, як суб`єкт владних повноважень,  наділений дискреційними повноваженнями, тобто повноваженнями з певним ступенем свободи адміністративного органу при прийнятті рішення, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибрати один з кількох варіантів рішення. А суди не мають право втручатися в дискреційні функції органів владних повноважень.
При цьому, суд може прийняти рішення про зобов`язання органу владних повноважень прийняти певне рішення, в разі, якщо можливість прийняття єдиного альтернативного рішення виключена судом.
Згідно із частиною другою статті 11 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.
Відповідно до частини першої статті 162 КАС України, при вирішенні справи по суті суд може задовольнити адміністративний позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.
Частиною третьою статті 162 КАС України надано адміністративному суду повноваження на прийняття іншої постанови, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод людини і громадянина у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Таким чином, зважаючи на відсутність рішення відповідача за наслідками розгляду заяви про призначення ОГД, колегія суддів вважає, що порушені права позивача підлягають судовому захисту шляхом визнання протиправною бездіяльність ГУ Національної поліції в Житомирській області щодо нерозгляду вказаної заяви та зобов`язання розглянути заяву позивача щодо виплати одноразової грошової допомоги відповідно до вимог законодавства.
Вказане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 08 листопада 2019 року у справі № 754/11242/16-а та від 19 листопада 2020 року у справі                         № 375/273/17.
Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
При цьому, ЄСПЛ у п.36 по справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), №37801/97 від 1 липня 2003 року зазначив, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.
Рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя (див. п.30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 року).
Згідно з практикою ЄСПЛ, зокрема, в рішенні по справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, п. 29).
Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору не в повному обсязі встановив фактичні обставини справи та надав їм належної правової оцінки, а доводи апеляційної скарги частково спростовують висновки суду першої інстанції.
У силу п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Згідно зі ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої  інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення зокрема є, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що необхідно скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти  нову постанову про часткове задоволення позову.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В:
апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Житомирській області задовольнити  частково.
Рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 17 серпня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Житомирській області про визнання протиправною відмову, зобов`язання вчинити дії скасувати.
Прийняти  нову постанову, якою позов   ОСОБА_1 , задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Житомирській області щодо нерозгляду заяви ОСОБА_1 про призначення та виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням  під час повторного огляду  ІІ групи інвалідності з 26.06.2019 року внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в поліції. 
Зобов`язати Головне управління Національної поліції в Житомирській області повторно розглянути заяву позивача про призначення та виплату  одноразової грошової допомоги, у зв`язку із встановленням з 26.06.2019 II групи інвалідності, з урахуванням висновків суду.
 Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає. 
Головуючий	 	 	Граб Л.С.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Іваненко Т.В.    Сторчак В. Ю.