Ухвала
 
28 жовтня 2020 року
м. Київ
 
справа № 333/2265/17
провадження № 61-5959св19
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Черняк Ю. В. (суддя-доповідач), Воробйової І. А., Лідовця Р. А.,
 
розглянув клопотання ОСОБА_1 про зупинення виконання та дію рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 21 червня 2018 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 12 лютого 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до  ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Комунарський відділ державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, ОСОБА_5 , державний нотаріус Шостої запорізької нотаріальної контори Дмитрієва Наталія Павлівна, про визнання договору купівлі-продажу частково недійсним, визнання права власності на частину житлового будинку, звільнення майна з-під арешту,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У квітні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до  ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Комунарський відділ державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, ОСОБА_5 , державний нотаріус Шостої запорізької нотаріальної контори Дмитрієва Н. П., про визнання договору купівлі-продажу частково недійсним, визнання права власності на частину житлового будинку, звільнення майна з-під арешту.
Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 21 червня 2018 року, залишеним без змін постановою Запорізького апеляційного суду від 12 лютого 2019 року, у задоволенні позову  ОСОБА_1 відмовлено.
 
У березні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 21 червня 2018 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 12 лютого 2019 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила скасувати оскаржувані судові рішення і ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі.
 
Ухвалою Верховного Суду від 04 квітня 2019 року відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору. Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 21 червня 2018 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 12 лютого 2019 року залишено без руху для сплати судового збору у порядку та розмірі, які визначено Законом України «Про судовий збір».
 
У травні 2019 року заявником у встановлений судом строк зазначений недолік касаційної скарги усунуто.
 
Ухвалою Верховного Суду від 15 травня 2019 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 21 червня 2018 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 12 лютого 2019 року і витребувано із Комунарського районного суду м. Запоріжжя цивільну справу № 333/2265/17.
 
У серпні 2019 року цивільна справа № 333/2265/17 за позовом   ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Комунарський відділ державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, ОСОБА_5 , державний нотаріус Шостої запорізької нотаріальної контори Дмитрієва Н. П., про визнання договору купівлі-продажу частково недійсним, надійшла у  провадження Верховного Суду. 
 
У жовтні 2020 року до Верховного Суду надійшло клопотання ОСОБА_1 про зупинення виконання та дію рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 21 червня 2018 року та постанови Запорізького апеляційного суду від 12 лютого 2019 року, до закінчення касаційного провадження.
 
Відповідно до частини другої розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 15 січня 2020 року № 460-ІХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. 
 
Частиною першою статті 436 ЦПК України (тут і далі, у редакції чинній на час подання касаційної скарги) визначено, що суд касаційної інстанції за заявою учасника справи або за своєю ініціативою може зупинити виконання оскаржуваного рішення суду або зупинити його дію (якщо рішення не передбачає примусового виконання) до закінчення його перегляду в касаційному порядку.
 
Відповідно до частини восьмої статті 394 ЦПК України за наявності клопотання особи, яка подала касаційну скаргу, суд у разі необхідності вирішує питання про зупинення виконання рішення (ухвали) суду або зупинення його дії.
 
При вирішенні клопотання про зупинення виконання судового рішення або зупинення його дії Верховний Суд керується статтею 11 ЦПК України, відповідно до якої, суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи, зокрема, завдання цивільного судочинства, особливості предмета спору та забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами.
 
З урахуванням завдань та основних засад цивільного судочинства, визначених частинами першою, третьою статті 2 ЦПК України, вирішуючи питання про зупинення виконання судового рішення або зупинення його дії, суд касаційної інстанції враховує необхідність у цьому, зокрема, у разі ймовірності утруднення повторного розгляду справи внаслідок можливого скасування судового рішення, забезпечення збалансованості інтересів сторін, запобігання порушенню прав осіб, які брали участь у справі, та які не брали такої участі, але рішенням суду вирішено питання про їх права, свободи чи обов`язки. 
 
Клопотання про зупинення виконання судового рішення або зупинення його дії має бути мотивованим та містити обґрунтовані підстави для зупинення виконання судового рішення, які підтверджені належними та допустимими доказами.
 
Відповідно до частини третьою статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
 
Згідно із частиною першою статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
 
Ураховуючи викладене, колегія суддів вважає, що подане  ОСОБА_1 клопотання про зупинення виконання та дії оскаржуваних судових рішень не підлягає задоволенню, оскільки рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 про визнання договору купівлі-продажу частково недійсним, визнання права власності на частину житлового будинку, звільнення майна з - під арешту не підлягає зверненню до примусового виконання
 
Керуючись статтями 394, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду 
 
УХВАЛИВ:
 
Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні клопотання про зупинення виконання та дії рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 21 червня 2018 року та постанови Запорізького апеляційного суду від 12 лютого 2019 року. 
 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді:                                                                                                             Ю. В. Черняк
 
           І. А. Воробйова
 
          Р. А. Лідовець