УХВАЛА

03 грудня 2020 року 
м. Київ
справа № 420/1374/20
адміністративне провадження № К/9901/24014/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду (далі – Суд):
судді-доповідача – Радишевської   О.Р.,
суддів – Кашпур О.В., Уханенка С.А.,

перевіривши касаційну скаргу військової частини НОМЕР_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21 квітня 2020 року і постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 15 липня 2020 року в справі №420/1374/20 за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання неправомірними дій щодо невиплати індексації грошового забезпечення,
УСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі – ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 , у якому просив:
– визнати протиправними дії щодо виплати не у повному розмірі індексації грошового забезпечення за період із 14 березня 2016 року по 30 листопада 2019 року;
– стягнути індексацію грошового забезпечення за період із 14 березня 2016 року по 30 листопада 2019 року в сумі 156049,26 грн;
– зобов`язати нарахувати і виплатити компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, а саме: порушення строків виплати індексації грошового забезпечення за період із 14 березня 2016 року по 30 листопада 2019 року;
– зобов`язати подати звіт про виконання судового рішення. 
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 21 квітня 2020 року позов задоволено частково:
– визнано протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо виплати ОСОБА_1 не у повному розмірі індексації грошового забезпечення за період із 14 березня                    2016 року по 30 листопада 2019 року;
– зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати і виплатити на користь                       ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку із порушенням строків їх виплати, а саме: порушення строків виплати індексації грошового забезпечення за період із 14 березня 2016 року по 30 листопада 2019 року;
– у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 15 липня 2020 року: 
– скасовано рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21 квітня             2020 року в частині позовних вимог про зобов`язання військової частини НОМЕР_1 нарахувати і виплатити на користь ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку із порушенням строків їх виплати, а саме: порушення строків виплати індексації грошового забезпечення за період із 14 березня 2016 року по 30 листопада 2019 року, і в цій частині прийнято нове судове рішення про відмову в задоволенні позову;
– в решті рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21 квітня                  2020 року залишено без змін.
Ухвалою Верховного Суду від 07 вересня 2020 року касаційну скаргу військової частини НОМЕР_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21 квітня 2020 і постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 15 липня 2020 року в справі №420/1374/20 повернуто особі, яка її подала.
18 вересня 2020 року до Верховного Суду повторно надіслано касаційну скаргу військової частини НОМЕР_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21 квітня 2020 року і постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 15 липня 2020 року в  справі №420/1374/20.
За наслідками автоматизованого розподілу від 21 вересня 2020 року касаційну скаргу передано на розгляд колегії суддів: судді-доповідачу Дашутіну І.В., суддям  Шишову О.О., Яковенку М.М.       
Розпорядженням заступника керівника апарату Верховного Суду – керівника секретаріату Касаційного адміністративного суду від 30 вересня 2020 року                                    №1856/0/78-20, у зв`язку зі зміною спеціалізації та введенням до іншої судової палати судді-доповідача Дашутіна І.В., призначено повторний автоматизований розподіл указаної касаційної скарги.
За наслідками повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями протоколом від 30 вересня 2020 року касаційну скаргу передано на розгляд колегії суддів: судді-доповідачу Радишевській   О.Р., суддям Кашпур   О.В., Уханенку   С.А.
Ухвалою Верховного Суду від 20 жовтня 2020 року касаційну скаргу військової частини НОМЕР_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21 квітня 2020 року і постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 15 липня            2020 року в  справі №420/1374/20 залишено без руху; надано скаржнику строк у десять днів із дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліку касаційної скарги, зазначеного у мотивувальній частині ухвали шляхом: подання до суду касаційної інстанції заяви про поновлення строку на касаційне оскарження із зазначенням інших підстав для його поновлення і надіслання відповідних доказів.
На виконання вимог Суду військова частина НОМЕР_1 надіслала заяву про поновлення строку на касаційне оскарження, обґрунтовуючи її тим, що вперше касаційну скаргу до Суду було подано 13 серпня 2020 року, тобто в межах передбаченого законом строку. Указує на відсутність можливості надати копію конверта, яким направлялася копія ухвали Восьмого апеляційного адміністративного суду від 23 червня 2020 року, або довідки відділення поштового зв`язку ПАТ «Укрпошта» про дату вручення такого поштового відправлення. 
Відповідно до частини восьмої статті 169 КАС України повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.
Оскільки касаційну скаргу скаржником уперше подано до Верховного Суду в межах строку, установленого статтею 329 КАС України, Суд уважає, що заява про поновлення строку на касаційне оскарження підлягає задоволенню.
За правилами частини першої статті 334 КАС України за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.
Проаналізувавши доводи касаційної скарги та додані до неї матеріали, Суд дійшов висновку про необхідність відмови у відкритті касаційного провадження з таких підстав.
Згідно з частиною першою статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Водночас пунктом 2 частини п`ятої цієї ж норми процесуального закону обумовлено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо:
а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;
б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;
в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;
г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є, зокрема, справи щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, окрім справ, в яких позивачами є службові особи, які, у розумінні Закону України «Про запобігання корупції», займають відповідальне та особливо відповідальне становище.
Предметом розгляду цієї справи є: визнання протиправними дій щодо виплати не у повному розмірі індексації грошового забезпечення; стягнення індексації грошового забезпечення; зобов`язання нарахувати і виплатити компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, а саме: порушення строків виплати індексації грошового забезпечення.
Відомостей про те, що позивач є службовою особою, яка займає відповідальне та особливо відповідальне становище відповідно до пункту 1 частини шостої статті                12 КАС України у системному зв`язку з положеннями статті 50 Закону України “Про запобігання корупції”, суду касаційної інстанції не надано і у судових рішеннях така інформація відсутня.
За таких обставин і правового регулювання публічно-правовий спір у цій справі відноситься до справ незначної складності.
Аналіз доводів касаційної скарги в сукупності з відображеними у рішеннях судів першої та апеляційної інстанцій обставинами справи не дають підстав для висновку про наявність у цьому випадку обставин, наведених у підпунктах «а»–«в» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, а судом не встановлено виключень щодо посади позивача у цій справі в аспекті пункту 1 частини шостої статті 12 КАС України в поєднанні зі статтею 50 Закону України «Про запобігання корупції».
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Керуючись статтями 12, 328, 329, 333 КАС України, Суд
УХВАЛИВ:
Задовольнити заяву військової частини НОМЕР_1 про поновлення строку на касаційне оскарження та поновити цей строк.
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою військової частини НОМЕР_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21 квітня 2020 року і постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 15 липня            2020 року в  справі №420/1374/20.
Копію цієї ухвали разом із касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та не може бути оскаржена.
Суддя-доповідач:                                                                      О.Р. Радишевська
Судді:                                                                                          О.В. Кашпур
                                                                                                      С.А. Уханенко