П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №  240/4501/19 
                                                                      Головуючий у 1-й інстанції: Попова О.Г.
                                                                      Суддя-доповідач:  Драчук Т. О. 
02 листопада 2020 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Драчук Т. О. 
суддів:  Полотнянка Ю.П.  Ватаманюка Р.В. 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 15 вересня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
22 липня 2020 року заявник, ОСОБА_1 , звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з заявою, в якій просив встановити судовий контроль за виконанням рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 07 травня 2019 року у даній справі №240/4501/19.
Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 28 серпня 2020 року заяву ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду задоволено та зобов`язано військову частину НОМЕР_1 подати у строк до 07.09.2020 звіт про виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 07 травня 2019 року у справі №240/1501/19.
На виконання вимог ухвали відповідачем надано звіт про виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 07 травня 2019 року у справі №240/1501/19
Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 15 вересня 2020 року прийнято поданий військовою частиною НОМЕР_1 звіт про виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 07 травня 2019 року у справі №240/4501/19 за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії.
Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, заявником подано апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та встановити судовий контроль за виконанням рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 07.05.2019 у справі №240/4501/19 шляхом зобов`язання військову частину НОМЕР_1 подати звіт про виконання судового рішення
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає, що судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.
Також, апелянт вказує, що відповідачем рішення суду від 07.05.2019 року по справі №240/4501/19 виконано не в повному обсязі, оскільки під час нарахування індексації грошового забезпечення порушено Порядок проведення індексації грошових доходів населення, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078, а саме враховано для обчислення індексації базовий місяць січень 2016 року замість вірного серпень 2014, оскільки в січні 2016 посадовий оклад позивача не підвищувався,  у зв`язку з чим сума індексації виплачена не в повному обсязі.
Згідно з ч.1 ст.312 КАС України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.
Оскільки рішення суду першої інстанції прийняте у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, справу належить розглядати у порядку письмового провадження.
Заслухавши, суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги наявними в матеріалах справи письмовими доказами, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, а ухвалу суду першої інстанції змінити, з наступних підстав.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 07 травня 2019 року у справі №2408/4501/19 за позов ОСОБА_2 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними, зобов`язання вичинити дії, адміністративний позов задоволено частково.
Визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати ОСОБА_2 індексації грошового забезпечення з 01.01.2016 по 11.02.2019.
Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_2 індексацію грошового забезпечення з 01.01.2016 по 11.02.2019.
В решті позовних вимог відмовлено.
Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 17 липня 2019 року  апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 залишено без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 17.07.2019 залишено без змін.
22 липня 2020 року заявник, ОСОБА_1 , звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з заявою, в якій просив в порядку ч. 1 ст. 382 КАС України встановити судовий контроль за виконанням рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 07 травня 2019 року у даній справі №240/4501/19 за позовом ОСОБА_2 до військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії, шляхом зобов`язання військової частини НОМЕР_1 подати звіт про виконання рішення суду в повному обсязі протягом десяти днів з моменту винесення ухвали про встановлення судового контролю.
Зі змісту вказаної заяви вбачається, що під час обчислення індексації, як вважає позивач,  військовою частиною НОМЕР_1 не дотримано вимог п. 5 Порядку №1078, а також не нараховано та не виплачено позивачу індексацію грошового забезпечення з урахуванням базового місяця серпень 2014, що призвело до суттєвого зменшення належного розміру проведених виплат. 
Підставою для звернення з вказаною заявою слугував лист військової частини від 28.11.2019 №350/249/884 та розрахунок індексації, в якому вказано, що для розрахунку індексації відповідачем встановлено базовий місяць січень 2016.
Листом військової частини №350/249/884 від 28.11.2019 позивача повідомлено, що оскільки рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 17.07.2019 по справі №240/4501/19 не визначено базовий місяць для обчислення індексації грошового забезпечення, відповідачем при нарахуванні індексації встановлено базовий місяць січень 2016 року.
Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 28 серпня 2020 року заяву ОСОБА_2 про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду задоволено та зобов`язано військову частину НОМЕР_1 подати у строк до 07.09.2020 звіт про виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 07 травня 2019 року у справі №240/1501/19.
На виконання вимог ухвали відповідачем подано звіт про виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 07 травня 2019 року у справі №240/4501/19, зі змісту якого вбачається що відповідачем здійснено нарахування індексації грошового забезпечення позивачу з червня 2016 року в сумі 59,45 грн. і по лютий 2018 року включно в сумі 422,88 грн., що підтверджується довідкою –розрахунком суми індексації на грошове забезпечення ОСОБА_2 за період з 01.01.2018 по 11.02.2019 та перераховано відповідачем на картковий рахунок позивача в сумі  4 435,66 грн., про що свідчить розрахунково-платіжна відомість №338.
Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 15 вересня 2020 року прийнято поданий військовою частиною НОМЕР_1 звіт про виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 07 травня 2019 року у справі №240/4501/19 за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії.
Оцінюючи повноту виконання рішення від 07.05.2019 року, суд першої інстанції виходив з того, що пунктом 3 Постанови № 1013 встановлено:
"Міністрам, керівникам інших центральних органів виконавчої влади, головам обласних, Київської міської державних адміністрацій та інших державних органів у межах передбачених коштів державного бюджету, місцевих бюджетів та власних коштів вжити заходів для підвищення з 1 грудня 2015 р. розмірів посадових окладів (тарифних ставок, ставок заробітної плати), перегляду розмірів надбавок, доплат, премій, спрямувавши на зазначені цілі всі виплати, пов`язані з сумою індексації, яка склалась у грудні 2015 р., з тим, щоб розмір підвищення всіх складових заробітної плати у сумарному виразі для кожного працівника у грудні 2015 р. перевищив суму індексації, яку йому повинні були виплатити у грудні 2015 року.
Для проведення подальшої індексації заробітної плати обчислення індексу споживчих цін починається з січня 2016 р. відповідно до Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 р. № 1078. "
Отже, вказаною постановою Урядом фактично запропоновано в грудні 2015 року підвищити зарплати працівникам бюджетної сфери за рахунок збільшення посадових окладів (тарифних ставок) та підвищення постійних складових зарплати, з тією метою, щоб з січня 2016 року розпочати обчислювати індекс споживчих цін для проведення індексації.
Тобто, суд прийшов до висновку, що Постановою № 1013 не лише істотно змінено порядок проведення індексації доходів населення починаючи з 01.12.2015 року, але й визначено базовий місяць (січень 2016 року), з якого в подальшому необхідно відштовхуватись для проведення індексації.
Таким чином, відповідач виконав умови, визначені абзацом 1 пункту 3 Постанови № 1013, а відтак для проведення подальшої індексації грошового забезпечення військовослужбовців при обчисленні індексу споживчих цін для проведення індексації відповідно до Порядку № 1078, як базовий місяць (місяць підвищення) врахував "січень 2016" року, що передбачено абзацом другим пункту 3 Постанови № 1013.        
При цьому, суд першої інстанції вказав, що зі змісту заяви про встановлення судового контролю та досліджених доказів вбачається, що заявник фактично не погоджується  з виконанням належним чином п. 5 Порядку № 1078, а також не нарахуванням та не виплатою позивачу індексації грошового забезпечення відповідно до встановленого базового місяця "серпень 2014 року".
Водночас, суд першої інстанції прийшов до висновку, що оскільки рішенням суду від 07.05.2019 у справі №240/4501/19 зобов`язано відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_2   індексацію грошового забезпечення з 01 січня 2016 року по 11 лютого 2019 року, дане рішення відповідачем виконано у той спосіб, про який йдеться в його резолютивній частині, а саме нараховано та виплачено позивачу індексацію грошового забезпечення з 01.01.2016 року по 11.02.2019 року, при цьому враховано базовий місяць - січень 2016 року, що відповідає положенням Постанови № 1013.
Отже, враховуючи викладене, у суду відсутні підстави стверджувати, що військовою частиною НОМЕР_1 неналежним чином виконано рішення суду від 07.05.2019 року.
Колегія суддів частково погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.
У відповідності до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги
Згідно з вимог ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до вимог ч.1 ст.5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.
Згідно з вимогами ч.1 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Конституційний Суд України зазначив, що складовою права кожного на судовий захист є обов`язковість виконання судового рішення (абз.3 п.2.1 мотивувальної частини Рішення від 26.06.2013р. № 5-рп/2013). Це право охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (п.2 мотивувальної частини Рішення від 13.12.2012р. № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (п.3 мотивувальної частини Рішення від 25.04.2012р. № 11-рп/2012).
Конституційний Суд України у Рішенні від 26.06.2013р. взяв до уваги практику ЄСПЛ, який, зокрема, в п.43 рішення у справі «Шмалько проти України», заява № 60750/00 від 20.07.2004 року вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду.
Крім того, у Рішенні від 15.05.2019р. № 2-р(II)/2019 Конституційний Суд України з посиланням на практику ЄСПЛ підкреслив, що визначене ст.6 Конвенції право на суд було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне обов`язкове судове рішення не виконувалося на шкоду одній зі сторін; і саме на державу покладено позитивний обов`язок створити систему виконання судових рішень, яка була б ефективною як у теорії, так і на практиці, і гарантувала б їх виконання без неналежних затримок; ефективний доступ до суду включає право на те, щоб рішення суду було виконане без невиправданих затримок; держава та її державні органи відповідальні за повне та своєчасне виконання судових рішень, які постановлені проти них (п.84 рішення у справі «Валерій Фуклєв проти України» від 07.06.2005р., заява № 6318/03; п.43 рішення у справі «Шмалько проти України» від 20.07.2004р., заява № 60750/00; п.п.46, 51, 54 рішення у справі «Юрій Миколайович Іванов проти України» від 15.10.2009р., заява № 40450/04; п.64 рішення у справі «Apostol v. Georgia» від 28.11.2006р., заява № 30779/04).
На підставі аналізу ст.ст.3, 8, ч.ч.1 і 2 ст.55, ч.ч.1 і 2 ст.129-1 Конституції України в системному взаємозв`язку Конституційний Суд України в п.2.1 мотивувальної частини Рішення від 15.05.2019р. № 2-р(II)/2019 констатував, що обов`язкове виконання судового рішення є необхідною умовою реалізації конституційного права кожного на судовий захист, тому держава не може ухилятися від виконання свого позитивного обов`язку щодо забезпечення виконання судового рішення задля реального захисту та відновлення захищених судом прав і свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави. Позитивний обов`язок держави щодо забезпечення виконання судового рішення передбачає створення належних національних організаційно-правових механізмів реалізації права на виконання судового рішення, здатних гарантувати здійснення цього права та обов`язковість судових рішень, які набрали законної сили, що неможливо без їх повного та своєчасного виконання.
Відповідно до ст.14 КАС України судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України.
Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їхніми посадовими та службовими особами, фізичними та юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.
Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Відповідно до ст. 370 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, за її межами.
Отже, обов`язковість виконання судового рішення є важливою складовою права особи на справедливий суд, що гарантоване ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та однією з основних засад судочинства, визначених ст.129-1 Конституції України, ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ст.ст.14, 370 КАС України.
Статтею 382 КАС України передбачено контроль за виконанням судового рішення наступним чином: 
Відповідно до ч. 1 ст. 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення; 
Згідно ч. 2 ст. 382 КАС України за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 
Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 07 травня 2019 року у справі №2408/4501/19 за позов ОСОБА_2 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними, зобов`язання вичинити дії, адміністративний позов задоволено частково.
Визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати ОСОБА_2 індексації грошового забезпечення з 01.01.2016 по 11.02.2019.
Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_2 індексацію грошового забезпечення з 01.01.2016 по 11.02.2019.
В решті позовних вимог відмовлено.
На виконання вимог ухвали Житомирського окружного адміністративного суду від 28 серпня 2020 року в порядку ст. 382 КАС України відповідачем подано звіт про виконання рішення суду від 07.05.2019 по справі №240/1501/19, зі змісту якого вбачається що відповідачем здійснено нарахування індексації грошового забезпечення позивачу з червня 2016 року по лютий 2018 року включно, що підтверджується довідкою–розрахунком суми індексації на грошове забезпечення ОСОБА_2 за період з 01.01.2016 по 11.02.2019 та перераховано відповідачем на картковий рахунок позивача в сумі  4 435,66 грн., про що свідчить розрахунково-платіжна відомість №338.
Тобто, аналізуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що відповідачем фактично виконано резолютивну частину рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 07.05.2019, про що свідчить поданий звіт військової частини НОМЕР_1 .
Разом з тим, з апеляційної скарги вбачається, що апелянт не погоджуються з ухвалою суду першої інстанції, якою прийнято звіт, в частині застосування відповідачем п. 5 Порядку №1078 та визначення місяця підвищення тарифних ставок. Так, на думку апелянта, в даних правовідносинах відповідачем мав би бути застосований базовий місяць серпень 2014 року замість січня 2016 року, оскільки посадовий оклад позивача в січні 2016 року не змінювався.
Тобто, фактично, позивач просить суд зобов`язати відповідача подати звіт про виконання рішення суду, яким в частині застосування базового місяця рішення Житомирським окружним адміністративним судом по справі 240/4501/19 не приймалось. 
Однак, колегія суддів зазначає, що вказані доводи апелянта не є підставою для неприйняття звіту військової частини НОМЕР_1 , оскільки рішенням суду першої інстанції від 07.05.2019 зобов`язано відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_2 індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 11.02.2019, тобто, рішення відповідачем виконано в порядку, встановленому резолютивною частиною рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 07.05.2019.
Колегія суддів зазначає, що вимога позивача, заявлена в суді першої інстанції при поданні позову щодо встановлення базового місяця серпень 2014, який, на думку позивача, підлягає застосуванню при обчисленні індексації грошового забезпечення, не була предметом розгляду в суді першої інстанції.
Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 252 КАС України, суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове судове рішення, якщо щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення.
Разом з тим, з матеріалів справи не вбачається, що позивач звертався до суду першої інстанції з заявою про ухвалення додаткового судового рішення у разі не вирішення судом однієї з позовних вимог. 
Суд апеляційної інстанції зауважує, що заявник не позбавлений права звернення до суду з заявою в порядку 383 КАС України або з новим позовом про визнання протиправними дій щодо нарахування та виплати індексації грошового забезпечення за певний період, з застосуванням, як вважає базового місяця, з урахуванням конкретних обставин справи.
Враховуючи, що рішення по суті судом першої інстанції щодо вимоги про зобов`язання військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_2 індексацію грошового забезпечення з 01.01.2016 по 11.02.2019 з встановленням для обчислення індексації базового місяця серпень 2014 не приймалось, колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про правомірність дій відповідача щодо обчислення індексації грошового забезпечення з урахуванням базового місяця січень 2016, оскільки вказані обставини не були предметом розгляду в межах даної адміністративної справи.
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги, разом з тим, оскільки судове рішення за результатами розгляду заяви про встановлення судового контролю судом першої інстанції прийнято вірне, суд зазначає, що ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 15 вересня 2020 року необхідно змінити з  мотивів, викладених в ухвалі суду першої інстанції.
У рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява №30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.
Згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
У відповідності з ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Згідно з ч.1 ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є зокрема неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Відповідно до ч.4 ст.317 КАС України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.
Враховуючи, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку, але надав оцінку обставинам, які не були предметом розгляду при прийнятті рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 07 травня 2019 року у справі №240/4501/19, колегія суддів приходить до висновку щодо зміни ухвали Житомирського окружного адміністративного суду від 15 вересня 2020 з мотивів, викладених в даній постанові.      
          Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В:
апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити  частково.
          Ухвалу  Житомирського окружного адміністративного суду від 15 вересня 2020 року у справі за адміністративним позовом   ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії  змінити з мотивів, викладених в даній постанові.
          В решті ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 15 вересня 2020 року залишити без змін. 
          Постанова суду набирає законної сили відповідно до ст. 325 КАС України та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України. 

Головуючий	 	 	Драчук Т. О.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Полотнянко Ю.П.    Ватаманюк Р.В.