ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7169/20 Справа № 2-58/11 	  	Суддя у 1-й інстанції - Перекопський М. М. Суддя у 2-й інстанції - Пищида  М. М.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2020 року                                                                м. Дніпро

       Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:
        головуючого – Пищиди М.М.
        суддів – Ткаченко І.Ю., Каратаєвої Л.О.
        за участю секретаря судового засідання – Бондаренка В.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 травня 2020 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Павлоградського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Дніпро) Стражник Галини Іванівни, заінтересовані особи: ОСОБА_2 , публічне акціонерне товариство «ВТБ Банк», товариство з обмеженою відповідальністю «СОУЛ», -
                                В С Т А Н О В И Л А:
       У січні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою, в якій просить: визнати неправомірною бездіяльність старшого державного виконавця державної виконавчої служби Павлоградського міськрайонного управління юстиції Стражник Г.І. щодо не закриття виконавчих проваджень та не зняття арешту та всіх заходів примусового виконання рішення у виконавчих провадженнях №№ 37754227, 37751899, 37755018, які знаходяться на виконанні в ДВС Павлоградського МРУЮ; вирішити питання щодо стягнення на його користь витрат на правову допомогу в сумі 5000 грн.
       Скарга обґрунтована тим, що рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 листопада 2011 року було задоволено позов ПАТ «ВТБ Банк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, а саме стягнуто: заборгованість за кредитом 152248,28 доларів США, що еквівалентно 1213296 грн 99 коп., заборгованість по сплаті відсотків за користування у сумі 36069,26 доларів США, що еквівалентно 287443 грн 15 коп., відсотки за несвоєчасне повернення кредиту та відсотків за користування кредитом у сумі 1351,46 доларів США, що еквівалентно 10770,06 грн, пеня за несвоєчасне повернення кредиту та відсотків за користування кредитом у сумі 35138,70 грн, судові витрати. 
       На підставі зазначеного рішення судом було видано виконавчі листа № 2-58 від 12.12.2011 року. 
       18.04.2013 року за вказаними виконавчими листами були відкриті виконавчі провадження №№ 37754227, 37751899, 37755018. 
       Згідно договору № 17-РБ від 16.08.2019 року про відступлення прав за іпотечний договором № 06.19/07-ДІ від 04.10.2007 року від АТ «ВТБ Банк» відступив новому кредитору ТОВ «ФК «Соул» всі права вимоги за кредитним договором № 06.19./07-СК від 03.10.2007 року. 
       Представник ТОВ «ФК «Соул» надав повідомлення, що ОСОБА_1 виконав всі зобов`язання за вищевказаним кредитним договором. 
       17.12.2019 року ОСОБА_1 звернувся до старшого державного виконавця Павлоградського МРС Стражник Г.І. із заявою про закриття відносно нього виконавчих проваджень №№ 37754227, 37751899, 37755018, але державний виконавець повідомила, що необхідно сплатити 153587,84 грн. 
       Скаржник вважає, що старший державний виконавець Павлоградського МРС Стражник Г.І. щодо незакриття виконавчих проваджень, незняття арешту та всіх заходів примусового виконання рішення суду вчиняє бездіяльність не на підставі, та не у спосіб, передбачений законами України.
       Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 травня 2020 року відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця Павлоградського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Дніпро) Стражник Галини Іванівни, заінтересовані особи: ОСОБА_2 , публічне акціонерне товариство «ВТБ Банк», товариство з обмеженою відповідальністю «СОУЛ».
Не погодившись з вказаною ухвалою, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу суду, скаргу задовольнити.
В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що судом першої інстанції було неповно та неправильно встановлено деякі обставини, що мають значення для справи, внаслідок неправильного дослідження і оцінки наданих суду доказів.
       Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за потрібне апеляційну скаргу залишити без задоволення.
       Відмовляючи у задоволенні скарги, суд першої інстанції, дослідивши матеріали справи та надані докази, дійшов до висновку про відсутність підстав вважати незаконною бездіяльність державного виконавця щодо не закриття виконавчих проваджень та не скасування заходів примусового виконання рішення у межах вказаних виконавчих проваджень.
       Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.
       У відповідності зі ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.
       Згідно зі ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом. 
       Згідно ст.18 ЗУ «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (ст.1 Закону України «Про виконавче провадження»).
       Відповідно до ст.124 Конституції України та ст.18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Виконанням рішення суду завершується процес захисту суб`єктивних майнових та особистих немайнових прав громадян. 
       Вимогами ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
       Встановлено, що на примусовому виконанні Павлоградського міськрайонного ВДВС перебувають виконавчі провадження №№ 37754227, 37751899, 37755018, приєднані до зведеного виконавчого провадження № 37770895, та відкриті на підставі виконавчого листа № 2-58 від 12.12.2011, що видав Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області. У даному виконавчому провадженні стягувачем є ПАТ «ВТБ Банк», а боржником – ОСОБА_1 .
       Як вбачається з копій виконавчих проваджень, що містяться в матеріалах справи, старшим державним виконавцем Павлоградського МРС Стражник Г.І. з ОСОБА_1 стягнуто виконавчий збір: у ВП № 37754227 – 3518,87 грн; у ВП № 37751899 – 121329,70 грн; у ВП 37755018 – 28744,32 грн. Всього стягнуто - 153592,89 грн (а.с.61,73,99).
       Постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору не оскаржувалися, виконавчий збір не сплачувався, про зазначені постанови скаржник дізнався у вересні 2019 року, проте не оскаржував їх.
       З копії письмової заяви від 17 грудня 2019 року вбачається, що ОСОБА_1 звернувся до державного виконавця Павлоградського міськрайонного ВДВС Стражник Г.І. з проханням закрити виконавчі провадження №№ 37754227, 37751899, 37755018, посилаючись на те, що АТ «ВТБ Банк» відступило право вимоги до нього новому кредитору – ТОВ «ФК «Соул». 
       З копії письмової заяви від 17 грудня 2019 року вбачається , що ОСОБА_1 звернувся до державного виконавця Павлоградського міськрайонного ВДВС Стражник Г.І. з проханням закрити виконавчі провадження №№ 37754227, 37751899, 37755018, посилаючись на те, що АТ «ВТБ Банк» відступило право вимоги до нього новому кредитору – ТОВ «ФК «Соул». До заяви скаржник додав повідомлення ТОВ «ФК «Соул», в якому представник останнього зазначає, що будь-яких претензій фінансового характеру за кредитним договором та генеральною угодою до ОСОБА_1 не має та не заперечує, щоб на підставі цього повідомлення було знято заборону відчуження, вилучено запис про іпотеку з нерухомого майна, яке належить громадянину ОСОБА_1 та здійснено державну реєстрацію припинення обтяжень та заборон прав на вказане нерухоме майно (а.с.4).
       Скаржник вважає, що старший державний виконавець Павлоградського МРС Стражник Г.І. щодо не закриття виконавчих проваджень, не зняття арешту та всіх заходів примусового виконання рішення у ВП №№ 37754227, 37751899, 37755018, оскільки згідно договору № 17-РБ від 16.08.2019 року про відступлення прав за іпотечний договором № 06.19/07-ДІ від 04.10.2007 року від АТ «ВТБ Банк» відступив новому кредитору ТОВ «ФК «Соул» всі права вимоги за кредитним договором № 06.19./07-СК від 03.10.2007 року. ОСОБА_1 виконав всі зобов`язання за вищевказаним кредитним договором. 
       Так, за змістом п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі, зокрема, фактичного виконання в повному обсязі рішення суду згідно з виконавчим документом.
       Стаття 40 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, не стягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.
       Відповідно до ч. 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження», у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. За приписами статті 442 Цивільного процесуального кодексу України, суд у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження, замінює таку сторону правонаступником.
       Виходячи з аналізу вищевказаних статей, договір про відступлення прав вимоги за зобов`язанням не може бути самостійною підставою для заміни сторони виконавчого провадження. Така заміна можлива лише за рішенням суду.
       Крім того, зазначені постанови про стягнення виконавчого збору не скасовані та не оскаржені, а тому підлягають виконанню. У своїй скарзі боржник не просить скасувати зазначені постанови.
       Таким чином, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про залишення без задоволення скарги ОСОБА_1 . 
       Висновки суду першої інстанції достатньо мотивовані та обґрунтовані.
       Відповідно до п.1 ч.1ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
       Стаття 375 ЦПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
       Таким чином доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав вважати, що судом порушено норми процесуального права, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції – без змін.
       На підставі викладеного, керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381- 384 ЦПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А :
       Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
       Ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 травня 2020 року – залишити без змін.
       Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена відповідно до чинного законодавства.
       Судді: