Ухвала

19 листопада 2020 року
м. Київ
справа № 295/971/20
провадження № 51-3201 ск 20
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду (далі – Суд) у складі:
головуючої              ОСОБА_1 ,
суддів                        ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
розглянув касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Богунського районного суду м. Житомира від 21 травня 2020 року та ухвалу Житомирського апеляційного суду від 15 вересня 2020 року,
встановив:
У касаційній скарзі захисник порушує питання про перегляд указаних судових рішень у касаційному порядку.
Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі – КПК), Суд дійшов висновку, що скаргу подано без додержання вимог п. 4 ч. 2, ч. 3 цієї статті.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 427 КПК України у касаційній скарзі, окрім іншого, зазначаються обґрунтування вимог щодо незаконності чи необґрунтованості судового рішення з урахуванням підстав для його скасування або зміни судом касаційної інстанції, визначених у ст. 438 КПК України. 
В обґрунтуванні касаційної скарги обов`язково слід навести мотиви, чому особа вважає рішення незаконним, тобто в чому полягає неправильність застосування норм матеріального і/або процесуального права. 
Однак, вказаних вимог кримінального процесуального закону не дотримано. 
У силу ст. 433 КПК суд касаційної інстанції не уповноважений перевіряти оспорюваних рішень на предмет неповноти розгляду, невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, а при здійсненні перегляду виходить із фактичних обставин, установлених судами нижчого рівня.
Так, захисник у касаційній скарзі, як на підстави для скасування ухвали апеляційного суду щодо ОСОБА_5 , посилається, зокрема на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, проте всупереч законодавчим положенням у поданій скарзі не наведено обґрунтування неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність судами першої та апеляційної інстанцій, як це встановлено у ст. 413 КПК.
Не зазначає захисник в касаційній скарзі й порушень, яких, на його думку, припустився суд апеляційної інстанції, переглядаючи кримінальне провадження щодо  ОСОБА_5 за апеляційною скаргою сторони захисту. 
Крім того, касаційна скарга захисника за своїм змістом є суперечливою, оскільки останній вважає, що в діях засудженого ОСОБА_5 відсутній склад кримінального правопорушення, разом з тим вказує на неврахування судами обох інстанцій даних, які характеризують особу винного, внаслідок чого йому призначено надто суворе покарання. 
Також мотивувальна частина касаційної скарги захисника щодо недоведеності вини ОСОБА_5 по суті зводиться до цитування норм кримінального процесуального кодексу.
Поза увагою захисника залишилися положення ст. 415 КПК, якою передбачені підстави для призначення нового розгляду в суді першої інстанції.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 427 КПК якщо особа не бажає брати участі у касаційному розгляді, вона зазначає це в касаційній скарзі. Однак подана касаційна скарга не містить жодних застережень щодо цієї обставини.
Таким чином, недодержання захисником вимог, передбачених ст. 427 КПК, є  підставою для залишення його касаційної скарги без руху.
Враховуючи наведене та керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, Суд
постановив:
Касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Богунського районного суду м. Житомира від 21 травня 2020 року та ухвалу Житомирського апеляційного суду від 15 вересня 2020 рокузалишити без руху, надавши йому десятиденний строк для усунення недоліків із дня отримання ним ухвали.
У разі невиконання вимог касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
 
ОСОБА_1                                          ОСОБА_2                        ОСОБА_3