ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2020 року 
м. Київ
справа №1.380.2019.005150
адміністративне провадження №К/9901/9562/20
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача Шевцової  Н.  В.,
суддів: Данилевич  Н.  А., Смоковича  М.  І.
розглянув у порядку письмового провадження як суд касаційної інстанції адміністративну справу №  1.380.2019.005150
за позовом ОСОБА_1 
до Дрогобицького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області 
про визнання протиправною і скасування постанови
за касаційною скаргою ОСОБА_1 
на ухвалу Восьмого апеляційного адміністративного суду від 18 лютого 2020  року, постановлену в складі колегії суддів: головуючого судді Кушнерика  М.  П., суддів Курильця  А.  Р. Мікули  О.  І.,

УСТАНОВИВ:
I.          Суть спору
1.          08 жовтня 2019 року ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до старшого державного виконавця Дрогобицького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області Федурко  Н.  В., в якому просив суд:
1.1.          визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Дрогобицького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області Федурко  Н.  В. від 13 вересня 2019 року про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 8  346,00 грн за примусове виконання рішення немайнового характеру.
2.          Ухвалою суду першої інстанції від 21 листопада 2019 року первісного відповідача у справі замінено належним відповідачем - Дрогобицьким міськрайонним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській (далі - відповідач).
3.          Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 03 грудня 2019  року у задоволенні позовних вимог відмовлено.
4.          02 січня 2020 року позивач, не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, подав апеляційну скаргу.
5.          28 січня 2020 року ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу залишено без руху у зв`язку з тим, що апеляційну скаргу подано із пропуском строку на апеляційне оскарження, при цьому особа, яка подала апеляційну скаргу не порушує питання про поновлення строку на апеляційне оскарження.
6.          13 лютого 2020 року до Восьмого апеляційного адміністративного суду надійшло клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження обґрунтоване тим, що повний текст оскаржуваного рішення ним було отримано лише 24 грудня  2019 року, що підтверджується відміткою на рішення суду першої інстанції.
7.          Судом апеляційної інстанції установлено, що у судовому засіданні при прийнятті рішення 03 грудня 2019 року приймав участь представник ОСОБА_1 - Партика О.В., якому було роз`яснено строки оскарження рішення.

ІІ. Рішення суду апеляційної інстанції в цій справі та мотиви його ухвалення
8.          18 лютого 2020 року ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 03 грудня 2019 року у справі № 1.380.2019.005150.
9.          Відмовляючи у відкритті апеляційного провадження, суд апеляційної інстанції виходив з того, що наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження є неповажними, оскільки в судовому засіданні під час ухвалення оскаржуваного судового рішення був присутній представник позивача.
10.          Крім того, суд апеляційної інстанції зазначив, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження того, що оскаржуване судове рішення отримано позивачем 24 грудня 2019 року, крім особистого власноручного зазначення про це позивачем.

ІII. Касаційне оскарження
11.          Не погодившись з ухвалою суду апеляційної інстанції, позивач подав до Верховного Суду касаційну скаргу, яку зареєстровано 02  квітня 2020 року.
12.          13 квітня 2020 року ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача - Шевцової  Н.  В., суддів: Бевзенка  В.  М.,  Данилевич  Н.  А. касаційну скаргу залишено без руху у зв`язку з необхідністю сплати судового збору.
13.          07 серпня 2020 року розпорядженням заступника керівника апарату Верховного Суду - керівника секретаріату Касаційного адміністративного суду №  1426/0/78-20 призначено повторний автоматизований розподіл справи у зв`язку зі зміною спеціалізації та введенням до іншої судової палати судді Бевзенка  В.  М. (Рішення зборів суддів Верховного Суду в Касаційному адміністративному суді від 16 квітня 2020 року №  5), який входить до складу постійної колегії суддів, з метою дотримання строків розгляду справ.
14.          07 серпня 2020 року протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено склад колегії суддів: головуючого суддю (суддю-доповідача) Шевцову  Н.  В., суддів Данилевич  Н.  А., Смоковича  М.  І.
15.          12 серпня 2020 року ухвалою Верховного Суду позивачу продовжено строк на усунення недоліків касаційної скарги на ухвалу Восьмого апеляційного адміністративного суду від 18 лютого 2020 року у справі № 1.380.2019.005150 тривалістю десять днів з моменту отримання копії цієї ухвали.
16.          16 вересня 2020 року ухвалою Верховного Суду відкрито касаційне провадження та витребувано з Львівського окружного адміністративного суду справу № 1.380.2019.005150.
17.          У касаційній скарзі позивач зазначає, що йому не було забезпечено право на апеляційне оскарження, а отже, і право, гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Посилаючись на приписи частини другої статті 295 КАС України, позивач зазначає, що учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
18.          На думку позивача, він не повинен зазнавати негативних наслідків лише тому, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази, що підтверджують дату отримання ним рішення суду першої інстанції.
19.          Скаржник також зазначає, що оскаржувану ухвалу суд апеляційної інстанції постановив без його участі, чим також порушив його права.
20.           У зв`язку із зазначеним скаржник просить скасувати ухвалу суду апеляційної інстанції, а справу направити для розгляду до суду апеляційної інстанції
21.          Касаційна скарга скаржника містить клопотання про розгляд справи за його участі.
22.          25 вересня 2020 року справа № 1.380.2019.005150 надійшла до Верховного Суду.
23.          Відзив на касаційну скаргу у встановлений судом строк не надійшов.
ІV. Релевантні джерела права й акти їхнього застосування
24.          Завданням адміністративного судочинства в силу частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
25.          Відповідно до частини першої статті 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
26.          Частиною другою статті 295 КАС України передбачено, що учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
27.          Відповідно до частини третьої статті 295 КАС України строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.
28.          При цьому за приписами частини першої статті 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
29.          Частиною шостою статті 287 КАС України передбачено, що апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених цією статтею, можуть бути подані протягом десяти днів з дня їх проголошення.
30.          Згідно зі статтею 271 КАС України у справах, визначених статтями 273 - 277, 280 - 289 цього Кодексу, суд проголошує повне судове рішення. Копії судових рішень у справах, визначених цією статтею, невідкладно видаються учасникам справи або надсилаються їм, якщо вони не були присутні під час його проголошення.
31.          Частиною сьомою статті 251 КАС України передбачено, що якщо копію судового рішення вручено представникові, вважається, що його вручено й особі, яку він представляє.
32.          Відповідно до частини третьої статті 298 КАС України апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 295 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.
33.          За правилом пункту 4 частини першої статті 299 КАС України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

V. Позиція Верховного Суду
34.          Приписами частини першої статті 341 КАС України визначено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
35.          Згідно з частиною другою статті 341 КАС України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
36.          Вирішуючи питання про обґрунтованість касаційної скарги, суд касаційної інстанції виходить з такого.
37.          Положення статті 121 КАС України передбачають можливість продовження встановленого судом процесуального строку за заявою учасника.
38.          Процесуальний строк звернення до суду покликаний забезпечувати принцип правової визначеності і є гарантією захисту прав сторін спору. Вирішуючи питання про поновлення строку звернення до суду або апеляційного оскарження, суди повинні надавати оцінку причинам, що зумовили пропуск строку.
39.          Поважними причинами пропуску процесуального строку визнаються обставини, які не залежать від волі заінтересованої особи і перешкодили їй виконати процесуальні дії у межах встановленого законом проміжку часу. До їх числа відносяться обставини непереборної сили та обставини, які об`єктивно унеможливлюють вчинення процесуальної дії у встановлений строк. Вказані обставини підлягають підтвердженню шляхом подання відповідних документів або їх копій.
40.          Стаття 287 КАС України є спеціальною нормою процесуального закону, що визначає особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, та частина шоста якої встановлює спеціальні у відношенні до статті 295 КАС України строки на апеляційне оскарження (протягом десяти днів) і порядок обчислення цього строку (з дня проголошення судового рішення).
41.          Водночас статтею 287 КАС України не обмежено повноваження суду апеляційної інстанції щодо поновлення строку на апеляційне оскарження в порядку частини третьої статті 295 КАС України, і на відміну від правил, установлених статтею 270 КАС, передбачений статтею 287 КАС України строк на апеляційне оскарження не є обмеженим.
42.          Отже, причини пропуску строку на апеляційне оскарження у справах цієї категорії підлягають оцінці на предмет їх поважності в загальному порядку, передбаченому процесуальним законом, з урахуванням визначених частиною шостою статті 287 КАС України особливостей, і суд апеляційної інстанції не обмежений у повноваженні щодо поновлення цього строку за наявності відповідних підстав, з урахуванням визначених цією статтею строків апеляційного оскарження.
43.          Верховний Суд зазначає, що у справах цієї категорії, які є терміновими в розумінні КАС України, надзвичайно важливим в аспекті реалізації учасником справи права на апеляційне оскарження є дотримання судом першої інстанції порядку проголошення та вручення (надсилання) копій судових рішень, визначеного частиною другою статті 271 КАС України. Недотримання судом першої інстанції цього порядку може бути підставою для поновлення строку на апеляційне оскарження, з урахуванням інших фактичних обставин.
44.          Інше тлумачення зазначених норм процесуального права нівелює доцільність застосування частини третьої статті 298 КАС України із метою належної оцінки причин пропуску строку на апеляційне оскарження у відповідних категоріях справ, а також створює передумови для безпідставного обмеження права особи на апеляційне оскарження, що є неприпустимим.
45.          Наведена правова позиція викладена в постановах Верховного Суду, зокрема від 17.04.2019 в справі № 212/2354/18 (2-а/212/93/18), від 19.06.2019 в справі №    175/4952/18 (2-а/175/69/18), від 25.06.2019 в справі № 211/94/18 (2-а/211/25/19), від 02.10.2019 в справі № 404/7875/18 (2-а/404/802/18). Також аналогічний правовий висновок містить постанова Верховного Суду у складі колегії суддів об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду від 22.11.2019 у справі №  461/5908/18.
46.          У цій справі позивач, обґрунтовуючи поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження, наголошує виключно на тому, що повний текст судового рішення ним було отримано 24  грудня 2019 року.
47.          Судом апеляційної інстанції установлено, що 03 грудня 2019 року у судовому засіданні при прийнятті рішення приймав участь представник ОСОБА_1 - Партика О.В., якому було роз`яснено строки оскарження рішення.
48.          Скаржник як у заяві про поновлення пропущеного строку, так і у касаційній скарзі, наголошує виключно на тому, що він особисто отримав копію судового рішення лише 24  грудня 2019 року, що не спростовує того факту, що його представник був обізнаний із повним текстом судового рішення. 
49.          Клопотання про поновлення пропущеного строку, так само як і касаційна скарга, не містить жодних доводів щодо порушення судом першої інстанції порядку проголошення судового рішення. 
50.          Крім того, відповідно до частини четвертої статті 251 КАС України за заявою учасника справи копія повного судового рішення вручається йому під розписку безпосередньо в суді.
51.          У матеріалах справи відсутня як заява представника позивача, який був присутнім під час оголошення рішення суду першої інстанції у цій справі, так і безпосередньо самого позивача, про вручення йому копії рішення Львівського окружного адміністративного суду.
52.          Таким чином, за установлених обставин, враховуючи, що представник, який діє в інтересах позивача, був обізнаний про строк і спосіб оскарження судового рішення, текст якого було оголошено в судовому засіданні в повному обсязі, Верховний Суд вважає, що позивач допустив тривале зволікання з поданням апеляційної скарги, причини якого не мали об`єктивного та непереборного характеру. 
53.          Враховуючи наведене, Суд погоджується з висновками суду апеляційної інстанції про те, що причини пропуску позивачем строку на апеляційне оскарження не є поважними, що виключає можливість поновлення такого строку.
54.          Доводи скаржника про порушення його права на справедливий суд внаслідок того, що оскаржувана у цій справі ухвала постановлена за його відсутності є хибними, оскільки спочатку суддя-доповідач вирішує питання про можливість відкриття апеляційного провадження (статті 298  -  300 КАС України), а потім, відповідно до статті 307 КАС України, вирішує питання про призначення справи до розгляду.
55.          Згідно зі статтею 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
56.          З урахуванням викладеного, колегія суддів Верховного Суду дійшла висновку про те, що судом апеляційної інстанції винесено законне і обґрунтоване рішення, постановлене з дотриманням норм процесуального права, підстави для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення відсутні.
VII. Судові витрати
57.          З огляду на результат касаційного розгляду, судові витрати не розподіляються.
Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України, Суд

П О С Т А Н О В И В:

1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення. 
2. Ухвалу Восьмого апеляційного адміністративного суду від 18 лютого 2020  року
в справі №  1.380.2019.005150 залишити без змін.
3.  Cудові витрати не розподіляються.
Постанова набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та не може бути оскаржена.

Судді                                                                                           Н.  В.  Шевцова

                                                                                          Н.  А.  Данилевич

                                                                                          М.  І.  Смокович