ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/17908/19                                                                       Суддя (судді) першої інстанції: Арсірій Р.О.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  10 листопада 2020 року                                                                                м. Київ
          
Колегія Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:
                                     судді-доповідача    Кузьменка В. В.,
                                     суддів Василенка Я. М., Ганечко О. М.,
 за участю секретаря Ткаченка В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Союзоптторг-Україна» до Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Союзоптторг-Україна» на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 09.06.2020, - 
В С Т А Н О В И Л А:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Союзопторг - Україна» звернулося до суду з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві, в якому просить суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення - рішення від 28.05.2019 №07192615140103, №07182615140103 прийняті Головним управлінням Державної фіскальної служби у місті Києві.
Позовні вимоги обґрунтовує тим, що господарські операції по взаємовідносинам з ТОВ «Компанія Рестайл» були реальними, всі первинні документи, які супроводжували господарські операції відповідають вимогам закону та мають усі необхідні реквізити.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 09.06.2020 адміністративний позов залишено без задоволення.
Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції як таке, що ухвалено з порушенням норм матеріального і процесуального права, та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.  
В судовому засіданні представник апелянта підтримав скаргу та просив задовольнити вимоги апеляційної скарги та позову. 
Представник відповідача в судове засідання не з`явися, про апеляційний розгляд справи повідомлений належним чином.
Заслухавши суддю-доповідача, представника апелянта, перевіривши матеріали справи,  доводи скарги, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Як встановлено під час апеляційного розгляду справи, з 24.04.2019 по 03.05.2019 ГУ ДФС у м.   Києві проведено позапланову невиїзну перевірку ТОВ «Союзоптторг - Україна» з питань дотримання вимог податкового законодавства по взаємовідносинах з контрагентом ТОВ «Компанія Рестайл» (попередня назва ТОВ «АККОРДА») за квітень, травень, червень, липень, серпень, вересень, жовтень, листопад, грудень 2016 року.
За результатами перевірки ГУ ДФС у м. Києві складено акт від 10.05.2019 №285/26-15-14-0103/37120443, в якому зазначено про порушення ТОВ «Союзоптторг - Україна»:
-п. 44.1 статті 44, пп. 134.1.1 п. 134.1 статті 134, п. 135.1 статті 135 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI, зі змінами та доповненнями, ст. 4,9 Закону 996-XIV та п.п. 2.1. і 2.2. Положення №88, п. 6, п. 7 П(С)БО 16, в результаті чого занижено податок на прибуток за 2016 рік на суму 13621 грн;
-п.44.1 статті 44, п. 201.1, п.198.1, п. 198.6 статті 198 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI, зі змінами та доповненнями, п.2 та 20 Наказу Мінфіну від 31.12.2015 №1307 «Про затвердження форми податкової накладної та Порядку заповнення податкової накладної», в результаті чого податок на додану вартість на загальну суму 54189 грн, в тому числі: за квітень 2016 на суму 5907 грн, за травень 2016 на суму 5906 грн, за червень 2016 на суму 5919 грн, за липень 2016 на суму 36457 грн.
28.05.2019 ГУ ДФС у м. Києві на підставі висновків Акта перевірки прийнято оскаржувані податкові повідомлення - рішення №07192615140103 з податку на прибуток на суму 13621 грн за податковим зобов`язанням та 3405 грн за штрафними санкціями та №07182615140103 з податку на додану вартість на суму 48282 грн за податковим зобов`язанням та 12071 грн за штрафними санкціями.
Позивачем було подано скаргу в порядку ст.56 ПК України на податкові повідомлення-рішення до ДФС України.
Рішенням ДФС України від 09.08.2019 №38400/6/99-99-040225 скаргу позивача залишено без задоволення, а податкові повідомлення - рішення без змін.
Не погоджуючись з податковими повідомленнями-рішеннями, вважаючи їх протиправними та такими, що підлягають скасуванню позивач звернувся з відповідним позовом до суду.
Приймаючи рішення про відмову у задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем надано суду належні та допустимі докази, які  свідчать про невідповідність господарських операцій із вказаним контрагентом цілям та завданням статутної діяльності позивача, збитковості здійснених операцій, вказують на  фіктивність вчинених операцій. В даному випадку за спірними операціями лише оформлювались окремі первинні документи та податкові накладні без фактичного виконання контрагентами обумовлених операцій, чим створювалась видимість (зовнішні ознаки) реального здійснення операцій та правомірності формування спірних сум податкових вигод, наслідком чого є отримання позивачем необґрунтованої податкової вигоди. 
Даючи правову оцінку фактичним обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до пп. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 ПК України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.
Згідно з п. 198.3 ст. 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.
Відповідно до п. 198.6 ст. 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.
В розумінні ст. 1 Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення. 
Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.
Відповідно до абзацу другого пункту 2.1 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88 , господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов`язань і фінансових результатів.
З метою встановлення факту здійснення господарської операції, належить з`ясувати, зокрема, рух активів у процесі здійснення господарської операції, установлення спеціальної податкової правосуб`єктності учасників господарської операції та установлення зв`язку між фактом придбання товарів (послуг), спорудженням основних фондів, імпортом товарів (послуг), понесенням інших витрат і господарською діяльністю платника податку.
Будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу  первинних  документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції.
Визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.
Пунктом 2.4 Положення № 88  визначено, що первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Аналіз положень податкового законодавства дозволяє дійти висновку, що право податкового обліку у платника податків виникає за наявності: фактичного (реального) здійснення оподатковуваних операцій; документального підтвердження реального здійснення господарських операцій сукупністю юридично значимих (дійсних) первинних та інших документів, які зазвичай супроводжують операції певного виду (в залежності від характеру певних операцій) та які містять інформацію про зміст та обсяг операції, підписані уповноваженими особами; придбання товарів/послуг з метою їх використання в господарській діяльності; наявності розумних економічних причин (ділової мети) для здійснення господарських операцій; наявності у сторін спеціальної податкової правосуб`єктності (особа, що видає податкову накладну, повинна бути зареєстрованою як платник ПДВ); наявності у покупця податкової накладної, яка відповідає вимогам статті 201 Податкового кодексу України, зареєстрована та підписана уповноваженою особою. 
Тобто, для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.
У ході апеляційного розгляду встановлено, що 28.04.2014 між позивачем (суборендар) та ТОВ   «Форум - Менеджмент Груп» (орендар).
Предметом договору є офісне приміщення офіс 6а/24 по вул. Миколи Пимоненка, 13 корпус 6 вхід літера «А».
Право орендаря на передачу приміщення в суборенду передбачено умовами договору оренди від 05.08.2008 посвідченого приватним нотаріусом КМНО Клітко В.В. та зареєстрованого в реєстрі №19509.
Відповідно до п.1.4.1 Договору суборенди суборендар сплачує орендарю плату, яка становить 18415,70 грн, крім того ПДВ 3683,14 грн, всього 22098,84 грн за один повний календарний місяць суборенди.  
Згідно п.16.1 вказаний договір набуває чинності з моменту його підписання.
Також, 01.06.2014 між позивачем (суборендарем) та ТОВ «Форум - Менеджмент Груп» (орендар) складено акт прийому - передачі приміщення за вказаним договором.
В подальшому, як слідує з наданого Договору від 31.10.2014 про внесення змін до Договору Суборенди №677 від 28.04.2014 (про заміну сторони зобов`язання) між ТОВ «Форум - Менеджмент Груп» (первісний орендар) та ТОВ «Аккорда» (новий орендар) сторони домовилися про наступне:
П.1.1 У зв`язку із заміною сторони у зобов`язанні - первісного орендаря на нового орендаря у договорі оренди, укладеного з власником приміщень ПАТ «Славутич» , сторони досягли згоди про заміну сторони у зобов`язанні - орендаря за договором суборенди №677 від 28.04.2014, укладеного між первісним орендарем та суборендарем.
Новий орендар приймає на себе всі права та зобов`язання первісного орендаря за основним договором, в тому числі, але не виключно щодо отримання відшкодування вартості сервісних послуг, орендної плати та/чи штрафних санкцій.
П.1.2 До нового орендаря з 01.11.2014 переходять всі права та обов`язки первісного орендаря за основним договором.
Даний договір набуває чинності з моменту його підписання.
Вказаний договір підписаний між ТОВ «Форум - Менеджмент Груп» (директор ОСОБА_1 ), ТОВ «Аккорда» (директор ОСОБА_2 ) та ТОВ «Союзоптторг - Україна» (ОСОБА_4.).
03.08.2015 між позивачем (суборендар) та ТОВ «Аккорда» (орендар) укладено додаткову угоду №1, яка є невід`ємною частино до договору №677 від 28.04.2014 в частині терміну оренди та орендної плати (строк суборенди до 04.08.2016).
Також, 29.07.2016 між позивачем (суборендар) та ТОВ «Аккорда» (орендар) укладено договір суборенди №ОТ1766, підписаний від орендаря директором ОСОБА_3 та суборендаря (позивач) директором ОСОБА_4 .
Предметом договору є приміщення нежитлове (офіс 6а/244) розташоване на 3 поверсі в будівлі за адресою Київ, вул. Миколи Пимоненка, 13 корпус 6 вхід літера «А» .
Згідно п.1.4.1 Договору суборендар сплачує орендарю орендну плату, яка становить 21445,49 грн, крім того ПДВ 4289,10 грн, за один повний календарний місяць суборенди.
Договір набирає чинності з моменту підписання.
Крім того, як слідує з наданих до справи документів, на виконання вказаного договору №ОТ1766, 05.08.2016 між позивачем та ТОВ «Аккорда» підписаний акт прийому - передачі приміщення нежитлове (офіс 6а/244) розташоване на 3 поверсі в будівлі за адресою Київ, вул. Миколи Пимоненка, 13 корпус 6 вхід літера «А».
Також, як вбачається з матеріалів справи, у періоді що перевірявся між позивачем (замовник) та ТОВ «Аккорда» (виконавець) в особі директора ОСОБА_3 був укладений договір про надання послуг з розміщення транспортних засобів №73С від 04.10.2016. Загальна вартість послуг згідно вказаного договору складає 1555,24 грн, ПДВ 311,05 грн.
Сума податку на додану вартість, віднесена позивачем до податкового кредиту на підставі господарських операцій з контрагентом підтверджується податковими накладними, оформленими відповідно до вимог ст. 201 ПК України
Відповідно до пп. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 ПК України об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом зменшення суми доходів звітного періоду, визначених згідно зі статтями 135 - 137 цього Кодексу, на собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та суму інших витрат звітного податкового періоду, визначених згідно зі статтями 138 - 143 цього Кодексу, з урахуванням правил, встановлених статтею 152 цього Кодексу.
Згідно з п. 135.1 ст. 135 ПК України доходи, що враховуються при обчисленні об`єкта оподаткування, включаються до доходів звітного періоду за датою, визначеною відповідно до статті 137, на підставі документів, зазначених у пункті 135.2 цієї статті, та складаються з доходу від операційної діяльності, який визначається відповідно до пункту 135.4 цієї статті та інших доходів, які визначаються відповідно до пункту 135.5 цієї статті, за винятком доходів, визначених у пункті 135.3 цієї статті та у статті 136 цього Кодексу.
Пунктом 138.1 ст. 138 ПК України встановлено, що витрати, що враховуються при обчисленні об`єкта оподаткування, складаються із витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 - 138.9, підпунктами 138.10.2 - 138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті, інших витрат, визначених згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу, крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу.
Відповідно до пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 ПК України не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.
Відповідно до вироку Вишгородського районного суду Київської області від 06.04.2018 у справі №363/4995/17 засуджено директора ТОМ «Аккорд» ОСОБА_3 за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ст. 205-1 Кримінального кодексу України, тобто за умисні дії, які виразились у пособництві фіктивному підприємству, тобто придбанні  суб`єкта підприємницької діяльності з метою прикриття  незаконної діяльності, а також у внесенні в документи, які відповідно до закону подаються для проведення державної реєстрації юридичної особи, завідомо неправдивих відомостей.
Податкові накладні, які стали підставою для формування податкового кредиту, виписані від імені осіб, які заперечують свою участь у створенні та діяльності контрагентів платника податків, зокрема й у підписанні будь-яких первинних документів, не можуть вважатися належно оформленими та підписаними повноважними особами звітними документами, які посвідчують факт придбання товарів, робіт чи послуг, а тому віднесення відображених у них сум ПДВ до податкового кредиту є безпідставним.
Первинні документи, які стали підставою для формування податкового кредиту, та виписані контрагентом, фіктивність господарської діяльності якого встановлена вироком суду, не можуть вважатися належно оформленими та підписаними звітними документами, які посвідчують факт придбання товарів, робіт чи послуг, а тому віднесення відображених сум ПДВ до податкового кредиту є безпідставним (Постанова ВС від 06.02.2018 у справі 816/2134/16).
Подані  документи в сукупності не відповідають вимогам Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та не можуть, самі по собі, підтверджувати фактичне та належне виконання господарських угод, за наслідками яких Товариством було сформовано податковий кредит.
Наявність у платника податкової накладної є обов`язковою, але не вичерпною підставою для визначення правильності формування податкового кредиту, адже правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на податковий кредит можуть мати лише реально вчинені господарські операції з придбання товарів (послуг) із метою використання таких товарів (послуг) в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності підприємства, а не саме лише оформлення відповідних документів.
Відповідно до ст. 72, 90 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Наведені обставини та досліджені колегією суддів документальні докази в їх сукупності, є достатніми для висновку про те, що господарські операції  між позивачем та його контрагентом не мали товарного характеру, не спрямовані на реальне настання правових наслідків, що обумовлені договором, а оформлені лише документально, що в свою чергу призвело до встановлення податковим органом порушень формування позивачем податкового кредиту.
Враховуючи викладене у сукупності, апелянтом не було надано доказів на підтвердження вимог апеляційної скарги. Інші доводи, викладені апелянтом в апеляційній скарзі вказаного не спростовують, тому колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції щодо задоволення позову.
Згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. 
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. 
Щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено судом у даній справі.
Таким чином, враховуючи вищенаведене у сукупності, беручи до уваги при цьому кожен аргумент, викладений учасниками справи, рішення суду першої інстанції у цій справі є законним та обґрунтованим і не підлягає скасуванню, оскільки суд, у відповідності з нормами матеріального права та при дотриманні норм процесуального права ухвалив рішення повно і всебічно з`ясувавши  обставини справи.
Керуючись ст.ст. 242, 308, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів,  -
П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Союзоптторг-Україна» на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 09.06.2020 у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Союзоптторг-Україна» до Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - залишити без задоволення.
Рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 09.06.2020 - залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач:                                                                        В. В. Кузьменко 

Судді:                                                                                           Я. М. Василенко

          О. М. Ганечко

Повний текст постанови виготовлено 18.11.2020