ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2020 року

м. Київ
справа № 341/460/17
провадження № К/9901/22082/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Коваленко Н.В., суддів: Берназюка Я.О., Желєзного І.В., розглянувши в порядку письмового провадження в касаційному порядку справу за позовом ОСОБА_1 до Галицького об`єднаного управління пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання протиправної відмови та зобов`язання вчинити дії Галицьким об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, за касаційною скаргою Галицького об`єднаного управління пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на постанову Галицького районного суду Івано-Франківської області у складі судді Максимчина Ю.Д. від                20 квітня 2017 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду у складі колегії суддів: Гудима Л.Я., Ільчишин Н.В., Стятецького В.В. від 20 червня 2017 року, 

УСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

1. ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Галицького об`єднаного управління пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання протиправної відмови та зобов`язання вчинити дії Галицьким об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, в якому просила:
- визнати протиправними дії Галицького об`єднаного управління Пенсійного фонду в Івано-Франківській області щодо відмови зарахувати їй до загального стажу період роботи в Приватному ТВП «Софія» з 23 січня 1995 року по 26 листопада 2003 року та проведенні перерахунку пенсії;
- зобов`язати Галицьке об`єднаного управління пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зарахувати період роботи в Приватному ТВП «Софія» з                         23 січня 1995 року по 26 листопада 2003 року до загального стажу роботи і провести перерахунок призначеної пенсії з 25 січня 2017 року. 

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

2. Постановою Галицького районного суду Івано-Франківської області від 20 квітня 2017 року,  залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 20 червня 2017 року, позовні вимоги ОСОБА_1 було задоволено.
Визнано неправомірними дії Галицького об`єднаного управління Пенсійного фонду в Івано-Франківській області щодо відмови зарахувати до загального стажу ОСОБА_1 період роботи у Приватному ТВП «Софія» з 23 січня 1995 року по 26 листопада 2003 року до загального стажу роботи та проведенні перерахунку пенсії.
Зобов`язано Галицьке об`єднане управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зарахувати період роботи ОСОБА_1 у Приватному ТВП «Софія» з 23 січня 1995 року по 26 листопада 2003 року до загального стажу роботи і провести перерахунок призначеної пенсії з 25 січня 2017 року. 

3. Задовольняючи позовні вимоги суди попередніх інстанції виходили з того, що обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату таких покладено на страхувальника у відповідності до статті 106 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Несплата страхових внесків відбулася не з вини позивача і неврахування періоду роботи до загального страхового стажу роботи при призначенні пенсії відповідно до записів в трудовій книжці за період роботи з 23 січня 1995 року по 26 листопада 2003 року є неправомірними.
Дії відповідача щодо незарахування до загального стажу роботи через несплату страхових внесків є неправомірними, оскільки, статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» чітко визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
В трудовій книжці позивача належним чином зроблені всі записи про прийняття її на роботу та звільнення.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

4. Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, Галицьке об`єднане управління Пенсійного фонду в Івано-Франківській області звернулось із касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Галицького районного суду Івано-Франківської області від 20 квітня 2017 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 20 червня 2017 року та ухвалити нову постанову, якою відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог. 

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

5. Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_1 з 16 вересня 2014 року призначено пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
25 січня 2017 року ОСОБА_1 звернулась до Галицького об`єднаного управління Пенсійного фонду в Івано-Франківській області із заявою про зарахування до загального стажу ОСОБА_1 періоду роботи у Приватному ТВП «Софія» з 23 січня 1995 року по 26 листопада 2003 року та проведенні перерахунку пенсії.
Галицьке об`єднане управління Пенсійного фонду в Івано-Франківській області листом від 7 лютого 2017 року № 12/Л-15 повідомило ОСОБА_1 про відмову у зарахуванні до загального стажу ОСОБА_1 періоду роботи у Приватному ТВП «Софія» з 23 січня 1995 року по 26 листопада 2003 року та проведенні перерахунку пенсії. Відмова мотивована тим, що відповідно до довідки від 15 вересня 2014 року № 330 «Про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України» страхові внески  Приватним ТВП «Софія» з 23 січня 1995 року по 26 листопада 2003 року не сплачувались, зарплата не нараховувалась, тому до загального страхового стажу роботи цей період не зараховується.

6. Вважаючи таке рішення відповідача неправомірним, ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом.

ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

7. Касаційна скарга обґрунтована тим, що страхові внески Приватним ТВП «Софія» з 23 січня 1995 року по 26 листопада 2003 року не сплачувались, отже відсутні підстави для зарахування до страхового стажу позивача зазначеного періоду роботи. 
          
8. Відзиву на касаційну скаргу Галицького об`єднаного управління пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на постанову Галицького районного суду Івано-Франківської області від 20 квітня 2017 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 20 червня 2017 року ОСОБА_1 не подано.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

9. Згідно приписів статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

10. Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

11. Статтею 8 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачене право громадян на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

12. Відповідно до статті 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», страхові внески - це кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Страхувальники - це роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону.

13. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

14. Частиною 2 статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

15. Згідно із статтею 20 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі.
Обчислення страхових внесків застрахованих осіб, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.
Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків.
Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

16. Відповідно до статті 106 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» виконавчі органи Пенсійного фонду накладають на посадових осіб, які вчинили правопорушення, адміністративні стягнення у разі, зокрема, несплати або несвоєчасної сплати страхових внесків, у тому числі авансових платежів.

Оцінка доводів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанції

17. Як встановлено судом, згідно записів трудової книжки на ім`я позивача ОСОБА_1 з Приватним ТВП «Софія» з 23 січня 1995 року по 26 листопада 2003 року працювала в Приватному ТВП «Софія».

18. Страхові внески є складовою умовою існування солідарної системи і підлягають обов`язковій сплаті, перерахунок пенсії провадиться з урахуванням часу, коли особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, та за який підприємством, де працює людина, (страхувальником) сплачені щомісячні страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

19. За змістом вищезазначених норм, обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника.

20. Відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, оскільки здійснює нарахування страхових внесків із заробітної плати застрахованої особи.

21. Колегія суддів зазначає, що, фактично, внаслідок невиконання Приватним                ТВП «Софія» обов`язку по сплаті внесків до Пенсійного фонду України позивач позбавлений соціальної захищеності та пенсійного стажу за час роботи на вказаному підприємстві, що є неприпустимим та таким, що суперечить основним конституційним засадам в сфері соціального захисту. 

22. Європейська соціальна хартія (переглянута) від 3 травня 1996 року, ратифікована Законом України від 14 вересня 2006 року № 137-V, яка набрала чинності з 1 лютого 2007 року, визначає, що кожна особа похилого віку має право на соціальний захист (п. 23 ч. I). Ратифікувавши вказану Хартію, Україна взяла на себе міжнародне зобов`язання запроваджувати усіма відповідними засобами досягнення умов, за яких можуть ефективно здійснюватися права та принципи, що закріплені у частині I Хартії.

23. Отже, право особи на отримання пенсії як складова частина права на соціальний захист є її конституційним правом, яке гарантується міжнародними зобов`язаннями України.

24. Отже, відсутність в інформаційній базі системи персоніфікованого обліку даних про сплату страхових внесків для нарахування пенсії за період з 23 січня 1995 року по 26 листопада 2003 року не є підставою для позбавлення позивача права на перерахунок пенсії.

25. Таким чином, позивач не повинен відповідати за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків, а отже, наявність заборгованості підприємства по страховим внескам не може бути підставою для незарахування до страхового стажу при призначенні пенсії позивачу періоду його роботи.

26. Вказаний висновок узгоджується з висновком Верховного Суду, викладеним у постановах від 20 березня 2019 року у справі № 688/947/17 та від 23 березня 2020 року у справі № 535/1031/16-а. 

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

27. За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про те, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій є законними і не підлягають скасуванню, оскільки суди, всебічно перевіривши обставини справи, вирішили спір у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин; в них повно відображені обставини, що мають значення для справи, висновки судів щодо встановлених обставин і правові наслідки є правильними, а доводи касаційної скарги їх не спростовують.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України,  

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Галицького об`єднаного управління пенсійного фонду України в Івано-Франківській області залишити без задоволення, а постанову Галицького районного суду Івано-Франківської області від 20 квітня 2017 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 20 червня 2017 року - без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною та  оскарженню не підлягає.  

Суддя-доповідач          Н.В. Коваленко
судді                                                                                                          Я.О. Берназюк
                                                                                                              І.В. Желєзний