Ухвала
16 листопада 2020 року
м. Київ
справа № 681/1567/19
провадження № 61-16620ск 20
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Коломієць Г. В. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Полонського районного суду Хмельницької області від 13 лютого 2020 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 08 жовтня 2020 року 
у справі за позовом Шепетівської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Полонської міської ради об`єднаної територіальної громади до ОСОБА_1 про скасування у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запису про державну реєстрацію прав на земельну ділянку,
ВСТАНОВИВ:
Рішенням Полонського районного суду Хмельницької області від 13 лютого 2020 року, залишеного без змін постановою Хмельницького апеляційного суду від 08 жовтня 2020 року, позов Шепетівської місцевої прокуратури задоволено.
Скасовано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про державну реєстрацію прав від 03 квітня 2019 року № 31020296 на земельну ділянку з кадастровим номером 6823610100:01:006:0162, шляхом внесення до Державного земельного кадастру відомостей про його скасування.
Вирішено питання розподілу судових витрат.
 
07 листопада 2020 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Полонського районного суду Хмельницької області від 13 лютого 2020 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 08 жовтня 2020 року (надійшла до суду 10 листопада 2020 року), в якій просить скасувати вказані судові рішення та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.
Подана касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження 
з огляду на таке.
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження 
в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення 
від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
У пункті 5 частини другої статті 392 ЦПК України передбачено, що                    у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права 
у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.
Касаційна скарга ОСОБА_1 не відповідає зазначеним вище вимогам закону.
Так, у касаційній скарзі заявник узагальнено посилається на неправильне застосування судами попередніх інстанційнорм матеріального права та порушення норм процесуального права, проте не зазначає конкретні обов`язкові підстави касаційного оскарження, визначені частиною другою статті 389 ЦПК України, що унеможливлює відкриття касаційного провадження.
Також касаційна скарга не може бути прийнята до розгляду у зв`язку з тим, що порушено вимоги пункту 2 та 3 частини другої статті 392 ЦПК України, 
а саме: дані заявника вказані не в повній мірі (реєстраційний номер облікової картки платника податків) та не вказана юридична адреса Полонської міської ради об`єднаної територіальної громади .
Відповідно до вимог частин другої, третьої статті 393 ЦПК України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.
Ураховуючи викладене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати заявнику строк для усунення її недоліків.
Керуючись статтями 185, 389, 392, 393 ЦПК України, статтями 4, 5, 6 Закону України «Про судовий збір», Верховний Суд
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Полонського районного суду Хмельницької області від 13 лютого 2020 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 08 жовтня 2020 року залишити без руху та надати строк для виконання вимог ухвали до 
16 грудня 2020 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.
У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали настануть наслідки, передбачені законом.
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Суддя                                                                                                 Г. В. Коломієць