УХВАЛА

28 жовтня 2020 року 
м. Київ

Справа №  908/35/20 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Студенець В.І. – головуючий, судді: Баранець О.М., Мамалуй О.О.

розглянувши матеріали касаційної скарги ІНФОРМАЦІЯ_1 

на постанову Центрального апеляційного господарського суду
(головуючий суддя – Антонік С.Г.; судді: Березкіна О.В., Кощеєв І.М.)
від 12.08.2020
у справі № 908/35/20 
за позовом ІНФОРМАЦІЯ_1 
до Публічного акціонерного товариства “Запоріжжяобленерго” в особі Бердянського міського району електричних мереж
третя особа, яка не заявляє самостійних щодо предмету спору, на стороні позивача: Бердянська міська рада Запорізької області
про скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 12.03.2020 у справі №908/35/20 у задоволенні позовних вимог відмовлено в повному обсязі.

Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 12.08.2020 у справі №908/35/20 рішення Господарського суду Запорізької області від 12.03.2020 залишено без змін.

Не погоджуючись з постановою Центрального апеляційного господарського суду від 12.08.2020 у справі №908/35/20, ІНФОРМАЦІЯ_2 подав касаційну скаргу на зазначене судове рішення.

Ухвалою Верховного Суду від 30.09.2020 касаційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 12.08.2020 у справі №908/35/20 залишено без руху на підставі частин 2, 3 статті 292 Господарського процесуального кодексу України, оскільки у касаційній скарзі не зазначено жодної з підстав касаційного оскарження постанови суду апеляційної інстанції, передбачених частиною другою статті 287 Господарського процесуального кодексу України та касаційну скаргу подано після закінчення строку встановленого для її подання і не порушується питання про поновлення цього строку. Надано скаржнику строк для усунення недоліків, що не перевищує десять днів з дня вручення ухвали.

Від ІНФОРМАЦІЯ_1 20.10.2020 до суду, на виконання вимог ухвали Верховного Суду від 30.09.2020, надійшла уточнена касаційна скарга, в якій відповідно до пункту 5 частини другої статті 290 Господарського процесуального кодексу України підставою для касаційного оскарження постанови суду апеляційної інстанції зазначає пункт 4 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, оскільки судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частиною третьою статті 310 цього Кодексу.  Також клопоче про поновлення строків на касаційне оскарження постанови суду апеляційної інстанції та посилається на те, що повний текст постанови отримано 27.08.2020, про що свідчить копія конверту, в якому надійшла оскаржувана постанова, та роздруківка з сайту "Укрпошта", тому з посиланням на статтю 288 Господарського процесуального кодексу України, просить визнати причину пропуску строку для подання касаційної скарги поважною.

Згідно з пунктом 5 частини 2 статті 290 Господарського процесуального кодексу України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 287 цього Кодексу підстави (підстав).

Відповідно до частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 310 цього Кодексу.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України у касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні, та скаржник повинен чітко вказати, яку саме норму права судами першої та (або) апеляційної інстанцій було застосовано без урахування вказаного висновку (п. 5 ч.2 ст. 290 Господарського процесуального кодексу України).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 287 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування конкретної норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду (п. 5 ч.2 ст. 290 Господарського процесуального кодексу України).

При поданні касаційної скарги на підставі пункту 3 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України скаржник повинен чітко зазначити норму права щодо якої відсутній висновок її застосування із конкретизацією правовідносин, в яких цей висновок відсутній.

У разі оскарження судового рішення з підстави, передбаченої пунктом 4 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України, касаційна скарга має містити зазначення обставин, наведених у частинах 1, 3 статті 310 ГПК. Якщо скаржник вважає, що судами порушено норми процесуального права щодо не дослідження зібраних у справі доказів, неповного встановлення обставин справи, або встановлення обставин, що мають істотне значення, на підставі недопустимих доказів, у касаційній скарзі має бути конкретно зазначено або обставини, які встановлені на підставі недопустимих доказів та чому на думку скаржника останні є недопустимими, або зібрані у справі докази, які судом не досліджені, що могло б давати підстави для висновку про порушення цим судом норм процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 310 Господарського процесуального кодексу України  підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, на які посилається скаржник у касаційній скарзі, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо:

1) суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 287 цього Кодексу; або

2) суд розглянув у порядку спрощеного позовного провадження справу, яка підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження; або

3) суд необґрунтовано відхилив клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи; або

4) суд встановив обставини, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів.

Отже виходячи з наведеного, якщо касаційна скарга подається на підставі п. 4 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, оскільки судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частиною третьою статті 310 цього Кодексу, то скаржник має визначитись, які саме процесуальні порушення було допущено судом апеляційної інстанції, перелік яких визначено у пунктах 1- 4  ч. 3 ст. 310 цього Кодексу

Крім того, заявник касаційної скарги повинен враховувати, що за змістом пункту 1 частини третьої статті 310 ГПК України відкриття касаційного провадження через недослідження зібраних у справі доказів можливе лише за умови наявності у касаційній скарзі інших обґрунтованих підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 287 цього Кодексу.

Водночас у уточненій касаційній скарзі ІНФОРМАЦІЯ_2 підставою для касаційного оскарження постанови суду апеляційної інстанції зазначає пункт 4 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, оскільки судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частиною третьою статті 310 цього Кодексу та не зазначає жоден з пунктів ч. 3 ст. 310 Господарського процесуального кодексу України, в яких визначено перелік порушень норм процесуального права, тобто скаржником не усунуто недоліки касаційної скарги належним чином.

Згідно з частиною 2 статті 292 Господарського процесуального кодексу України, у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 290 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Відповідно до частини 4 статті 174 Господарського процесуального кодексу України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

З огляду на те, що ІНФОРМАЦІЯ_3 не усунуто недоліки касаційної скарги відповідно до вимог ухвали Верховного Суду від 30.09.2020, вона вважається неподаною та підлягає поверненню, у зв`язку з чим клопотання про поновлення строків на касаційне оскарження залишається без розгляду.

Керуючись статтями 174, 234, 292 Господарського процесуального кодексу України Суд, -

У Х В А Л И В:

1. Касаційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 12.08.2020 у справі №908/35/20 повернути скаржнику.

2. Надіслати учасникам справи копії даної ухвали. 

3. Надіслати скаржнику копію даної ухвали разом з доданими до касаційної скарги матеріалами. Касаційну скаргу приєднати до матеріалів справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Головуючий                                                                                                  В. Студенець

Судді                                                                                                              О. Баранець

                                                                                                                             О. Мамалуй