Постанова
іменем України
19 листопада 2020 року
м. Київ
справа № 729/1210/18
провадження № 51-1648км20
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                                              ОСОБА_1 ,
суддів                                                           ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання               ОСОБА_4 ,
прокурора                                                   ОСОБА_5 ,
захисника                                                   ОСОБА_6 ,
засудженого                                               ОСОБА_7 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на вирок Бобровицького районного суду Чернігівської області від 22 серпня 2018 року та ухвалу Чернігівського апеляційного суду від 10 березня 2020 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12018270080000445, за обвинуваченням
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Нова Басань, Бобровицького району, Чернігівської області, жителя АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, востаннє – за вироком Бобровицького районного суду Чернігівської області від 11 квітня 2019 року за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 71 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік 3 місяці,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частинами 1, 2 ст. 185, ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК.
Зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій і встановлені ними обставини
За вищезазначеним вироком місцевого суду ОСОБА_7 засуджено до покарання у виді позбавлення волі: за ч. 1 ст. 185 КК –на строк 1 рік; за ч. 2 ст. 185 КК –на строк 3 роки; за ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК – на строк 2 роки.
Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено ОСОБА_7 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.
Згідно ч. 4 ст. 70 КК до покарання за цим вироком ОСОБА_7 частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Бобровицького районного суду Чернігівської області від 11 квітня 2019 року та призначено йому остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців та на підставі ч. 5 ст. 72 КК зараховано йому у строк покарання строк попереднього ув`язнення з розрахунку день за день.
Вирішено питання щодо речових доказів і процесуальних витрат у кримінальному провадженні.
За вироком суду ОСОБА_7 визнано винуватим у тому, що він 28 липня 2018 року в обідній час (точного часу слідством не встановлено)перебуваючи в приміщенні магазину ТОВ «АТБ-Маркет» Продукти 710 на вул. Олега Бичка, 2 у м. Бобровиці Чернігівської області, здійснив крадіжку спиртних напоїв та ковбасних виробів на загальну суму 273,08 грн, чим завдав цьому магазину матеріальної шкоди на вказану суму.
Надалі, ОСОБА_7 за аналогічних обставин, перебуваючи в приміщенні вищевказаного магазину, таємно повторно здійснив крадіжку спиртних напоїв та ковбасних виробів:
-            29 липня 2018 року в обідній час (точного часу слідством не встановлено) – на загальну суму 283,71 грн;
-            30 липня 2018 року в обідній час (точного часу слідством не встановлено) – на загальну суму 286,20 грн;
-            31 липня 2018 року в обідній час (точного часу слідством не встановлено) – на загальну суму 281,37 грн;
-            23 серпня 2018 року близько 11:25 – здійснив крадіжку спиртного на загальну суму 324,15 грн.
Крім того, ОСОБА_7 22 серпня 2018 року близько 14:55 за аналогічних обставин, перебуваючи в приміщені вищевказаного магазину, таємно повторно здійснив крадіжку спиртних напоїв на загальну суму 226 грн, однак не зміг довести злочин до кінця з причин, що не залежали від його волі, оскільки при спробі покинути приміщення ТОВ «АТБ-Маркет» Продукти 710 з викраденим майном був зупинений охоронцем.
Також, ОСОБА_7 5 вересня 2018 року близько 18:41 ОСОБА_7 , перебуваючи у приміщенні вищевказаного магазину, за аналогічних обставин здійснив крадіжку спиртних напоїв та ковбасних виробів на загальну суму 258,83 грн, однак також не зміг довести злочин до кінця з причин, що не залежали від його волі, оскільки при спробі покинути приміщення ТОВ «АТБ-Маркет» Продукти 710 з викраденим майном був зупинений охоронцем.
Апеляційний суд залишив вирок місцевого суду без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого – без задоволення.
Вимоги касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі засуджений, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, порушує питання про скасування вироку місцевого суду й ухвали апеляційного суду та призначення нового розгляду у суді першої інстанції. Обґрунтовуючи вимоги касаційної скарги та не оспорюючи доведеності його винуватості за епізодами крадіжок від 22 серпня, 23 серпня 2018 року та 5 вересня 2018 року, вказує на те, що крадіжки за епізодами з 28 липня 2018 року по 31 липня 2018 року він не вчиняв, його винуватість за цими епізодами не доведена належними, допустимими і беззаперечними доказами, не підтверджується показаннями свідків та відеозаписами з камер відеоспостереження магазину (відсутність відеозаписів з камер спостереження за період з 28 липня 2018 року по 31 липня 2018 року свідчить підтвердженням його невинуватості). Вважає, що в основу вироку місцевий суд поклав недопустимий доказ, а саме протокол проведення слідчого експерименту від 27 вересня 2018 року за його участі, який проведено з істотним порушенням вимог КПК без здійснення відеофіксації цієї слідчої дії. Зазначає про те, що співробітники поліції здійснювали на нього психологічний тиск під час проведення досудового розслідування (кормили), внаслідок чого він давав неправдиві показання.
Звертає увагу на те, що апеляційний суд, залишаючи подану апеляційну скаргу без задоволення, не навів в ухвалі переконливих підстав для прийняття такого рішення, не надав вичерпних відповідей на доводи, викладені у скарзі, через що рішення цього суду не відповідає вимогам ст. 419 КПК.
Позиції учасників судового провадження
Захисник та засуджений підтримали доводи в касаційній скарзі, просили скасувати вирок місцевого суду й ухвалу апеляційного суду та призначити новий розгляд у суді першої інстанції, а прокурор заперечувала проти задоволення касаційної скарги засудженого, вважала оскаржені судові рішення законними та обґрунтованими.
Мотиви Суду
Відповідно до ст. 433 КПК суд касаційної інстанції переглядає судові рішення у межах касаційної скарги. При цьому він перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правильність правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати й визнавати доведеними обставини, яких не було встановлено в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
При розгляді касаційної скарги суд касаційної інстанції виходить із фактичних обставин, установлених судами першої та апеляційної інстанцій, а невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, на що посилається засуджений у касаційній скарзі, не можуть бути предметом перегляду в касаційному суді.
Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частинами 1, 2 ст. 185, ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК, ухвалено відповідно до вимог ст. 370 КПК на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджено доказами, дослідженими під час судового розгляду й оціненими згідно з положеннями ст. 94 КПК.
Такі висновки місцевий суд обґрунтував показаннями, які дали в суді свідки ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , даними протоколів слідчих дій, висновку судової товарознавчої експертизи та іншими письмовими доказами, зміст яких детально відтворено у вироку.
При цьому місцевий суд, спростовуючи доводи засудженого щодо його невинуватості у вчиненні крадіжок у період з 28 липня 2018 року по 31 липня 2018 року, обґрунтовано визнав показання свідків послідовними й такими, що співпадають між собою, не містять істотних суперечностей та узгоджуються з іншими доказами, і підстав не довіряти їм у суду першої інстанції не було. Натомість показання ОСОБА_7 суд визнав як намагання обвинуваченого уникнути кримінальної відповідальності та такими, що спростовуються наведеними у вироку доказами.
Так, у судовому засіданні місцевого суду були допитані свідки – працівники ТОВ «АТБ-Маркет» Продукти 710: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , які вказали, що неодноразово затримували обвинуваченого у магазині із викраденим товаром, але у багатьох випадках товар забирали, а його відпускали. 22 серпня 2018 року ОСОБА_7 знову викрав із магазину алкоголь, який у нього відібрали та відпустили, а вже 5 вересня 2018 року затримали при спробі викрасти горілку «Мороша» та м`ясний рулет, у зв`язку із чим викликали поліцію. Під час проведення інвентаризації було виявлено нестачу спиртних напоїв та м`ясних виробів. Переглядом записів із камер відеоспостереження за серпень – вересень 2018 року встановили причетність до крадіжок обвинуваченого, однак на час проведення слідства записи із камер за липень місяць не збереглись.
Крім того, судами обох інстанцій було досліджено письмові докази, у тому числі протокол проведення слідчого експерименту від 27 вересня 2018 року за участі ОСОБА_7 , згідно з яким підозрюваний на місці вчинення кримінального правопорушення, у приміщенні ТОВ «АТБ-Маркет» Продукти 710, м. Бобровиця, розповів та показав за яких обставин вчиняв крадіжки спиртних напоїв та м`ясних виробів у період з 28 липня 2018 року по 31 липня 2018 року, 22 та 23 серпня 2018 року, 5 вересня 2018 року. 
Також у ході проведення слідчого експерименту обвинувачений ОСОБА_7 показав місце, куди приходив із викраденими спиртними напоями та ковбасними виробами, вживав та з`їдав їх. Останні показання засудженого були невідомі співробітникам поліції чи представникам потерпілої особи. Ці показання не мали значення по справі, не впливали на кваліфікацію інкримінованих засудженому злочинів, а посилання ОСОБА_7 на них в ході слідчого експерименту свідчать про добровільність показань останнього при проведенні даної слідчої дії в цілому.
Ніяких скарг чи заяв щодо незаконності дій працівників поліції або про здійснення ними будь-якого тиску на обвинуваченого від нього не надходило, що підтверджується його особистим підписом у протоколі цієї слідчої дії без будь-яких зауважень чи заперечень, а також показаннями допитаних у суді першої інстанції свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які були присутні в якості понятих при проведенні слідчого експерименту з підозрюваним, та підтвердили, що ОСОБА_7 надавав показання у вільній формі та добровільно. 
Під час перевірки матеріалів кримінального провадження встановлено, що допит усіх свідків проведено з дотриманням положень ст. 352 КПК, оскільки показання ці особи надавали під присягою, будучи попередженими про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань.
Твердження засудженого про те, що протокол проведення слідчого експерименту від 27 вересня 2018 року за його участі, є недопустимим доказом, який проведено з істотним порушенням вимог КПК без здійснення відеофіксації цієї слідчої дії, а лише за допомогою фотофіксації, є необґрунтованими, оскільки слідчий експеримент з обвинуваченим проведено з дотриманням вимог ст. 240 КПК, а за результатами цієї слідчої дії складено відповідний протокол із фототаблицею до нього, зміст якого відповідає положенням ст. 104 цього Кодексу. При цьому вимогами статті 240 КПК на слідчого не покладається необхідності обов`язкового проведення відеофіксації такої слідчої дії.
Визнавши зазначені докази достовірними, допустимими, а в сукупності – достатніми, місцевий суд, з чим погодився суд апеляційної інстанції, дійшов обґрунтованого висновку про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому злочинів, у тому числі за епізодами з 28 липня 2018 року по 31 липня 2018 року, і правильно кваліфікував його дії за частинами 1, 2 ст. 185, ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК.
Суди навели переконливі доводи на обґрунтування такого висновку, тому суд касаційної інстанції визнає його правильним. 
Отже, доводи засудженого щодо його невинуватості у вчиненні крадіжок за епізодами з 28 липня 2018 року по 31 липня 2018 року були предметом перевірки судів обох інстанцій й обґрунтовано визнані безпідставними.
Суд апеляційної інстанції в межах, установлених ст. 404 КПК, та у порядку, визначеному ст. 405 КПК, переглянув кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженого, перевірив викладені у ній доводи, які є аналогічними доводам у його касаційній скарзі, і визнав їх необґрунтованими, навівши належні й докладні мотиви своїх висновків. З такими висновками погоджується Верховний Суд.
Усупереч доводам засудженого про безпідставну відмову в задоволенні його клопотання про повторне дослідження відеозаписів з камер відеоспостереження магазину «АТБ-Маркет» та допит свідків, вказане клопотання судом апеляційної інстанції вирішено з дотриманням вимог кримінального процесуального закону.
У ході дослідження звукозапису судового засідання апеляційного суду від 10 березня 2020 року було встановлено, що суд, відмовляючи у задоволенні клопотання засудженого про повторне дослідження відеозаписів з камер відеоспостереження, своє рішення мотивував тим, що вказані відеозаписи були предметом дослідження місцевого суду й обвинувачений не оспорює свою винуватість за епізодами крадіжок від 22 серпня 2018 року, 23 серпня 2018 року та 5 вересня 2018 року, які зафіксовані на цих відеозаписах. 
Крім того, апеляційний суд підставно відмовив у задоволенні клопотання засудженого про повторний допит свідків, оскільки ці свідки були допитані в суді першої інстанції, їхнім показанням була надана належна оцінка, і вони детально відтворені у вироку. При цьому сторона захисту не обґрунтувала, які саме порушення вимог КПК допустив місцевий суд під час допиту свідків.
Тому апеляційний суд обґрунтовано відмовив у задоволенні вказаного клопотання з дотриманням вимог ст. 350 КПК.
За таких обставин порушень права ОСОБА_7 на захист судом апеляційної інстанції не допущено.
Твердження засудженого про те, що співробітники правоохоронного органу здійснювали на нього психологічний тиск під час проведення досудового розслідування та змушували його надавати визнавальні показання, є голослівними, оскільки в матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які дані, які б свідчили про вищевказаний факт, а сам засуджений у ході судового розгляду в судах попередніх інстанцій з відповідними заявами у порядку ст. 206 КПК не звертався.
Інші доводи, викладені в касаційній скарзі, та матеріали кримінального провадження не містять вказівки на порушення судами першої та апеляційної інстанцій при розгляді кримінального провадження норм кримінального процесуального закону, які би ставили під сумнів обґрунтованість прийнятих цими судами рішень.
На підставі наведеного Верховний Суд вважає, що при розгляді цього кримінального провадження суди першої та апеляційної інстанцій не допустили істотних порушень норм процесуального та матеріального закону. Вирок суду відповідає положенням статей 370, 374 КПК, а ухвала апеляційного суду є вмотивованою та відповідає вимогам ст. 419 КПК.
Враховуючи наведене, Суд касаційної інстанції дійшов висновку, що подану касаційну скаргу слід залишити без задоволення.
Керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 КПК, Верховний Суд
ухвалив:
Вирок Бобровицького районного суду Чернігівської області від 22 серпня 2018 року та ухвалу Чернігівського апеляційного суду від 10 березня 2020 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін, а касаційну скаргу засудженого – без задоволення.
Постанова набирає законної сили з моменту проголошення й оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_1                                        ОСОБА_2                                ОСОБА_3