Дата документу 08.10.2020 Справа № 320/1927/15-ц

Запорізький Апеляційний суд

 
ЄУН 320/1927/15	Головуючий у 1-й інстанції Іваненко О.В.	
Пр. № 22-ц/807/2257/20	Суддя-доповідач Гончар М.С.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 жовтня 2020 року                                        м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді (судді-доповідача)        Гончар М.С.
суддів                                        Кримської О.М., Подліянової Г.С.
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на заочне рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 12 травня 2015 року у справі за позовом ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» (далі – Банк) до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

ВСТАНОВИВ:

У березні 2015 року Банк звернувся до суду із вищезазначеним позовом (а.с. 2-4), в якому просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором б/н від 25.06.2008 року станом на 30.11.2014 року у розмірі 48785,67 грн., яка складається з: 13076,42грн. - заборгованості за кредитом; 29694,61 грн. - заборгованості по відсоткам; 3215,32 грн. - заборгованості по комісії; 500,00 грн. - штрафу (фіксована частина); 2299,32 грн. - штрафу (процентна складова), від сплати якої відповідач на користь Банку у добровільному порядку ухиляється, а також судовий збір 487,86 грн.
В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено суддю суду першої інстанції Іваненко О.В. (а.с. 23).
Ухвалою суду першої інстанції (а.с. 26) провадження у цій справі відкрито.
Заочним рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 12 травня 2015 року (а.с. 56-57) позов Банку у цій справі задоволено у повному обсязі.
Стягнуто з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Банку (ЄДРПОУ 14360570) суму заборгованості за кредитним договором в розмірі 48785,67 грн., яка складається з: 13076,42 грн. - заборгованості за кредитом; 29694,61 грн. - заборгованості по відсоткам; 3215,32 грн. - заборгованості по комісії; 500,00 грн. - штрафу (фіксована частина); 2299,32 грн. - штрафу (процентна складова), а також судовий збір у розмірі 487,86 грн.
Ухвалою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 05 травня 2020 року (а.с. 97-98) заяву ОСОБА_1 про перегляд вищезазначеного заочного рішення у цій справі залишено без задоволення.
Не погоджуючись із зазначеним заочним рішенням суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права судом першої інстанції при його ухваленні, відповідач ОСОБА_1 у своїй апеляційній скарзі (а.с. 107-113) просила заочне рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовної заяви Банку.
В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено колегію суддів Запорізького апеляційного суду: головуючого суддю (суддю-доповідача) Гончар М.С., суддів Маловічко С.В. та Подліянову Г.С. (а.с. 116).
З 15.12.2017 року набрав законної сили ЦПК України в новій редакції, тому його нормами має керуватись апеляційний суд при апеляційному перегляді цієї справи.
Ухвалою апеляційного суду апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою відкрито 10 серпня 2020 року (а.с. 125).
Ухвалою апеляційного суду дану справу призначено до апеляційного розгляду без повідомлення учасників справи в порядку ст. 369 ч. 1 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, (а.с.129).
В силу вимог ст. 7 ч. 13 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Банк подав апеляційному суду відзив на вищезазначену апеляційну скаргу відповідача у цій справі (а.с. 130-138).
В силу вимог ст. 371 ч. 1 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції має бути розглянута протягом шістдесяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження.
В автоматизованому порядку суддею Кримською О.М. у цій справі замінено суддю Маловічко С.В. у зв`язку із тривалою відпусткою останньої (а.с. 144-145).
Відводів у цій справі не заявлено, самовідводи відсутні.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга відповідача ОСОБА_2 у цій справі підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
В силу вимог ст. 367 ч. 1 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно із ст. 374 ч. 1 п. 2 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю і ухвалити нове рішення.
Згідно із ст. 258 ч. 1 п. 2, 3 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, судовими рішеннями є рішення, постанови.
В силу вимог ст. 376 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, підставами для скасування судового рішення …та ухвалення нового рішення …є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
За змістом ст. 381 ч. 1 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги приймає постанову за правилами ст. 35 і глави 9 розділу ІІІ цього Кодексу з особливостями, зазначеними у ст. 382 цього Кодексу.
Встановлено, що суд першої інстанції, задовольняючи позов Банку у повному обсязі у цій справі, керувався ст.ст. 79, 88, 212, 213, 214, 215, 224-226 ЦПК України в редакції, чинній до 14.12.2017 року включно, ст. ст. 11, 509, 526, 530, 610, 611, 625,631, 1054 ЦК України та виходив із укладеності вищезазначеного договору, який за своїм змістом є договором приєднання, та, відповідно, обґрунтованості та доведеності всіх позовних вимог Банку у цій справі.
Проте із такими висновками суду першої інстанції у цій справі погодитись не можна з таких підстав.
Ст. 213 ЦПК України в редакції, чинній до 14.12.2017 року включно (аналог ст. 263 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року) містить вимоги щодо законності і обґрунтованості судового рішення, а ст. 214 ЦПК України в редакції, чинній до 14.12.2017 року включно (аналог ст. 264 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року) – питання, які вирішує суд під час ухвалення рішення суду. 
Рішення суду першої інстанції вказаним вимогам у цій справі не відповідає.
В силу вимог ст. 376 ч. 3 п. 3 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.
Відповідач ОСОБА_1 у своїй вищезазначеній апеляційній скарзі у цій справі обґрунтовувала свою апеляційну скаргу у тому числі тим, що вона не була повідомлена належним чином про дату, час і місце розгляду цієї справи, у тому числі на судове засідання 12 травня 2015 року, в якому було ухвалено вищезазначене заочне рішення судом першої інстанції (а.с.56-57).
Вказані доводи апеляційної скарги відповідача ОСОБА_1 підтверджуються матеріалами цієї справи, які містять конверти із судовими повістками на ім`я відповідача ОСОБА_1 на всі судові засідання у цій справі (08.04.2015 року та 12.05.2015 року), у тому числі на судове засідання 12.05.2015 року, в якому було ухвалено рішення судом першої інстанції, що є предметом апеляційного перегляду на теперішній час у цій справі, повернулись на адресу суду першої інстанції у цій справі без вручення із відміткою поштового відділення «за закінченням терміну зберігання» (а.с. 31, 54). 
Приписи ЦПК України на момент ухвалення заочного рішення не дозволяють дійти висновку, що повернення повістки про виклик до суду з вказівкою причини повернення «за закінченням терміну зберігання» є доказом належного інформування відповідача про час і місце розгляду справи (правовий висновок у п. 47 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі №752/11896/17-ц, який є обов`язковим для врахування загальними судами в силу вимог ст. 263 ч. 4 ЦПК України). 
Крім того, у порушення вимог ст. 10 ч. 4 в редакції, чинній до 14.12.2017 року включно (аналог ст. 12 ч. 5 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року) суд першої інстанції не сприяв повному та всебічному з`ясуванню обставин цієї справи.
Має місце неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для цієї справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції помилково визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, фактичним обставинам цієї справи; порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, висновки суду першої інстанції ґрунтуються на припущеннях, що суперечить вимогам ст. 60 ч. 4 ЦПК України в редакції, чинній до 14.12.2017 року включно (аналог ст. 81 ч. 6 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року).
Так, апеляційним судом встановлено, що 25.06.2008 року відповідач ОСОБА_1 звернулась до Банку з анкетою-заявою про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Банку (а.с.10).
До кредитного договору Банк додав Витяг з Умов та правил надання банківських послуг (а.с.11-16).
Згідно із наданим Банком розрахунком (а.с. 6-7), заборгованість відповідача за кредитним договором б/н від 25.06.2008 року станом на 30.11.2014 року у розмірі 48785,67 грн., яка складається з: 13076,42грн. - заборгованості за кредитом; 29694,61 грн. - заборгованості по відсоткам; 3215,32 грн. - заборгованості по комісії; 500,00 грн. - штрафу (фіксована частина); 2299,32 грн. - штрафу (процентна складова), від сплати якої відповідач на користь Банку у добровільному порядку ухиляється.
Строк дії картки відповідача згідно із довідкою Банку становить до 07/10 (а.с.9).
Однак, відповідно до ст. 207 ч. 2 ч. 1 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Ч.1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно із ст. 1054 ч. 1 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).
Ч. 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).
Згідно із ст. 633 ч.1 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПРИВАТБАНК»).
Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
За змістом ст. 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Відповідно до ст. 1048 ч. 1 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
За змістом ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Ч. ч. 1, 2 ст. 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.
Згідно із ст. 1050 ч.1 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).
У вищезазначеній заяві позичальника ОСОБА_1 від 25.06.2008 року (а.с.10) процентна ставка, розмір штрафів та комісії не зазначені.
Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримала в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість по процентам за користування кредитом, комісію та штрафи.
Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором, посилався на Витяг з Тарифів Витяг з Умов та правил надання банківських послуг, як невід`ємні частини спірного договору.
При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяги з Тарифів та Умов розуміла відповідач та ознайомилась і погодилась з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг Банку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, комісії, штрафів тощо та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування.
Таким чином, апеляційним судом встановлено, що відсутні підстави вважати, що при укладенні договору ОСОБА_1 з Банком, Банк дотримався вимог, передбачених ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк.
Такі висновки відповідають правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, провадження № 14-131цс19, які суд першої інстанції мав враховувати, а апеляційний суд враховує у цій справі на виконання вимог ст. 263 ч. 4 ЦПК України.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст. 12 ч. 3 ЦПК України).
Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях (ст. 81 ч. 6 ЦПК України).
Підстави для звільнення від доказування Банку, передбачені ст. 82 ЦПК України, у цій справі, відсутні.
Апеляційний суд на виконання вимог ЦПК України сприяв повному та всебічному апеляційному перегляду законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції у цій справі в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідача.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ст. 367 ч. 2 ЦПК України).
В силу вимог ст. 367 ч. 3 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Проте, Банком не було надано у матеріали цієї справи суду першої інстанції чи апеляційному суду довідки із підписом відповідача ОСОБА_1 про ознайомлення останньої з Умовами та правилами надання послуг Банком (із зазначенням відсоткової ставки процентів, комісії штрафів тощо).
При вищевикладених встановлених судом фактичних обставинах цієї справи, строк дії картки відповідача до 07/10 (а.с.9) не впливає на правильність вирішення цієї справи судом.
Однак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку Банку не повернуті (належні, допустимі докази протилежного у матеріалах цієї справи відсутні), а також вимоги ч. 2 ст. 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги (тому позовна давність у цій частині позовних вимог Банку не може бути застосована апеляційним судом за заявою відповідача (а.с.114), навіть, враховуючи, що відповідач не мала можливості заявити останню у суді першої інстанції з незалежних від нього об`єктивних причин), кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, апеляційний суд встановив, що Банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд – шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.
Банк у своєму позові у цій справі (а.с. 4) просив стягнути з відповідача на користь Банку заборгованість за тілом кредиту 13076,42 грн.
В силу вимог ст. 13 ч. 1 ЦПК України суд розглядає справу …в межах заявлених вимог.
В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції (ст. 367 ч. 6 ЦПК України).
Таким чином, стягненню з ОСОБА_1 на користь Банку у цій справі підлягала лише фактично отримана сума кредитних коштів 13076,42 грн.
Відповідач ОСОБА_1 у цій частині позов Банку в апеляційному суді не спростовувала.
При вищевикладених обставинах, доводи апеляційної скарги відповідача ОСОБА_1 лише частково ґрунтуються на законі та доказах, наявних у матеріалах цієї справи, а рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам щодо його законності і обґрунтованості.
За таких обставин, апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід задовольнити частково, заочне рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 12 травня 2015 року у цій справі слід скасувати, ухвалити нове судове рішення, яким позов Банку задовольнити частково, стягнути з ОСОБА_1 користь Банку 13076,42 грн., в іншій частині позовних вимог відмовити.
Крім того, в силу вимог ст. 141 ч. ч. 1, 10, 13 ЦПК України в разі задоволення апеляційної скарги відповідача у цій справі частково при вищевикладених обставинах, з Банку на користь відповідача слід стягнути судовий збір у розмірі 712,59 грн. 
Розрахунок:
-Банк має право на стягнення з відповідача у цій справі судового збору за подачу позову до суду першої інстанції пропорційно до суми задоволених позовних вимог у розмірі 130,77 грн. (розрахунок: судовий збір за подачу позву, сплачений Банком, у розмірі 487,86 грн. (а.с. 1) * сума задоволених позовних вимог Банку 13076,42 грн./сума заявлених позовних вимог Банку 48785,67 грн. а.с.2);
-відповідач має право на стягнення з Банку у цій справі судового збору за подачу апеляційної скарги у розмірі 843,36 грн. (420,40 грн. (а.с. 65) судовий збір за подачу заяви суду першої інстанції про перегляд заочного рішення + судовий збір за апеляцію 731,79 грн. (а.с.123) = 1152,19 грн.* сума відмовлених вимог Банку 35709,25 грн. (розрахунок: заявлено 48785,67 грн. – задоволено 13076,42 грн.)/ сума заявлених вимог Банку 48785,67 грн.)
-таким чином, з урахуванням вимог ст. 141 ч. 10 ЦПК України різниця судового збору на користь відповідача з Банку у цій справі складає 712,59 грн. (розрахунок: 843,36 грн. - 130,77 грн.).
Керуючись ст.ст. 79, 88, 212, 213, 214, 215, 224-226 ЦПК України в редакції, чинній до 14.12.2017 року включно, ст. ст. 7, 12, 81-82, 89, 141, 367, 369, 371-372, 374, 376, 381-384, п. 13 Перехідних положень ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, апеляційний суд
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Заочне рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 12 травня 2015 року у цій справі скасувати.
Ухвалити нове судове рішення.
Позов ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» задовольнити частково.
Стягнути з  ОСОБА_1 (РНОКПП  НОМЕР_1 ) на користь ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» (ЄДРПОУ 14360570) 13076,42 грн.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Стягнути з ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» (ЄДРПОУ 14360570) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір 712,59 грн. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
Повний текст постанови апеляційним судом у цій справі складений 08.10.2020 року.

Головуючий суддя	Суддя	Суддя	
Гончар М.С. 	Кримська О.М.	Подліянова Г.С.