ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"03" грудня 2020 р.                                                  Справа №926/767-б/15

м.Львів
Західний апеляційний господарський суд у складі:
головуючого - судді          Матущака О.І.
суддів:          Бонк Т.Б.
          Якімець Г.Г.

Учасники у справі в судове засідання не з`явилися.                                                  
                                                                      
розглянувши апеляційну скаргу          засновника приватної фірми «Інтервал» ОСОБА_1 , м. Чернівці б/н від 17.02.2020 (Вх. ЗАГС №01-05/705/20 від 20.02.2020)
                    
на ухвалу          Господарського суду Чернівецької області від 27.01.2020 (суддя Дутка В.В.) про відмову у відкритті провадження

у справі          №926/767-б/15

за заявою ініціюючого кредитора          Публічного акціонерного товариства «ПІРЕУС    БАНК МКБ», м. Київ

про банкрутство                                        приватної фірми "Інтервал", м. Чернівці

ВСТАНОВИВ:

Фактичні обставини справи та суть спору.
Ухвалою господарського суду Чернівецької області від 27.05.2015 порушено провадження у справі про банкрутство приватної фірми «Інтервал».
Постановою від 31.08.2016 приватну фірму «Інтервал» визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором банкрута призначено Кучака Ю.Ф.
22.01.2020 засновник банкрута ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про визнання недійсними рішення зборів комітету кредиторів, оформленого протоколом №2 від 02.11.2018 та протоколом №3 від 02.11.2018.
Позов обґрунтований порушенням порядку скликання та проведення засідання комітету кредиторів, що порушує матеріальні та процесуальні права засновника банкрута Пелепчука В.В.
Ухвалою Господарського суду Чернівецької області від 27.01.2020 відмовлено у відкритті провадження за позовною заявою ОСОБА_1 про визнання недійсними рішення зборів комітету кредиторів, оформленого протоколом №2 від 02.11.2018 та протоколом №3 від 02.11.2018.
Ухвала суду мотивована тим, що рішення зборів кредиторів чи комітету кредиторів не може визнаватися господарським    судом недійсним, оскільки за своєю правовою природою не є актом юридичної особи, державного чи іншого органу.
Узагальнення доводів апеляційної скарги та інших учасників процесу.
Засновником ПФ «Інтервал» ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, а справу передати для розгляду до Господарського суду Чернівецької області. У своїй апеляційній скарзі скаржник покликається на те, що згідно рішення Конституційного суду України від 25.12.1997 суди зобов`язані приймати до розгляду справи навіть у випадку відсутності в законі спеціального положення про судовий захист.
Відзивів на апеляційну скаргу не подано.
Інших клопотань в порядку ст. 207 ГПК України до суду не надходило.
Оцінка суду.
Відповідно до ч.6    ст.12 Господарського процесуального кодексу України    господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку, передбаченому цим Кодексом для позовного провадження, з урахуванням особливостей, встановлених    Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".
21.10.2019 набрав чинності    Кодекс України з процедур банкрутства.
Пунктом 4 Прикінцевих та перехідних положень установлено, що з дня введення в дію цього    Кодексу    подальший розгляд справ про банкрутство здійснюється відповідно до положень цього    Кодексу    незалежно від дати відкриття провадження у справі про банкрутство, крім справ про банкрутство, які на день введення в дію цього    Кодексу    перебувають на стадії санації, провадження в яких продовжується відповідно до    Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (надалі Закон про банкрутство). Перехід до наступної судової процедури та подальше провадження у таких справах здійснюється відповідно до цього    Кодексу.
Відповідно до ч.1    ст.2 Кодексу України з процедур банкрутства    провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України.
Питання    щодо    проведення    зборів кредиторів і утворення комітету кредиторів станом на час проведення засідання комітету кредиторів, оформленого протоколом №2 від 02.11.2018 та протоколом №3 від 02.11.2018 регулювалися  ст.26 Закону про банкрутство.
Згідно з ч.8 ст. 26 Закону про банкрутство до компетенції комітету кредиторів належить прийняття рішення, зокрема про обрання голови комітету, скликання зборів кредиторів, звернення до господарського суду з клопотанням про відкриття процедури санації, визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури у випадках, передбачених цим Законом; звернення до господарського суду з клопотанням про призначення арбітражного керуючого (керуючого санацією, ліквідатора).
Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом»,  Кодексом України з процедур банкрутства  не передбачено визнання зборів (комітету) кредиторів недійсними у справі про банкрутство.
Питання щодо правомірності зборів    (комітету) кредиторів та легітимності прийнятих на них рішеннях слід вирішувати господарському суду при прийнятті судових    актів у справі    про банкрутство, надаючи таким рішенням правову оцінку відповідно до вимог  статті 86 Господарського процесуального кодексу України  та беручи їх до уваги, якщо вони не суперечать чинному законодавству.
Рішення зборів кредиторів чи комітету кредиторів не може визнаватися господарським    судом недійсним, оскільки за своєю правовою природою не є актом юридичної особи, державного чи іншого органу. Суд повинен    давати оцінку    цим    рішенням    та враховувати їх резолюції у прийнятті судових актів у справі, якщо такі рішення відповідають приписам чинного законодавства. (вказана позиція викладена також у п. 57  постанови пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №15 «Про судову практику в справах про банкрутство»).
Комітет кредиторів не є фізичною чи юридичною особою, його дії не породжують цивільних прав і обов`язків тому не можна визнати незаконною бездіяльність комітету кредиторів, чи визнати роботу комітету кредиторів неефективною чи зобов`язати комітет кредиторів до вчинення певних дій.
За викладених обставин, суд апеляційної інстанції погоджується з позицією суду першої інстанції про те, що рішення зборів кредиторів чи комітету кредиторів є способом волевиявлення кредиторів і не може визнаватися господарським судом недійсним, оскільки за своєю правовою природою не є актом юридичної особи, державного чи іншого органу.
Водночас апеляційний господарський суд зазначає таке.
Враховуючи положення ч. 1  ст. 9 Конституції України  та беручи до уваги ратифікацію  Законом України від 17.07.1997 N475/97-ВР  Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод  1950 року і Першого протоколу та протоколів №№ 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття  Закону України від 23.02.2006 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди також повинні застосовувати  Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод  (Рим, 4 листопада 1950) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.
Колегія суддів звертає увагу, що згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, визнається ним неправомірним обмеженням права на доступ до суду (як елементу права на справедливий суд згідно зі ст. 6 Конвенції).
У справі «Delcourt v. Belgium» Європейський суд з прав людини зазначив, що у демократичному суспільстві у світі розуміння Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення ст. 6 не відповідало меті та призначенню цього положення.
Водночас у справі «Bellet v. France» Європейський суд з прав людини зазначив, що ст. 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу до суду наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. 
Відповідно до п.1 ч.1 ст. 175 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства.
Положеннями ч.6 ст. 175 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що відмовляючи у відкритті провадження з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз`яснити заявнику, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи.
З аналізу вищевикладених норм законодавства випливає, що відмовляючи у відкритті провадження у справі на підставі того, що заява не може бути розглянута в порядку господарського судочинства, суд одночасно роз`яснює заявнику до якого суду необхідно звернутися за захистом свого права. 
З огляду на вищевикладене та враховуючи те, що місцевий господарський суд відмовив у відкритті провадження, при цьому зазначивши, що спори про визнання недійсним рішення зборів комітету кредиторів не можуть бути розглянуті й у порядку іншого (ніж господарське) судочинства, таким чином позбавив заявника доступу до правосуддя. 
Тобто, відмовивши у відкритті провадження у справі, суд першої інстанції позбавив заявника  права на справедливий суд.
Частиною 3 ст. 271 ГПК України  встановлено, що у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі або заяви про відкриття справи про банкрутство, про повернення позовної заяви або заяви про відкриття справи про банкрутство, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду або залишення заяви у провадженні справи про банкрутство без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.
З огляду на викладене, помилковими є висновки суду першої інстанції про відмову у відкритті провадження у даній справі на підставі п. 1 ч. 1  ст. 175 ГПК України, у зв`язку з чим апеляційна скарга засновника приватної фірми «Інтервал» ОСОБА_1 підлягає задоволенню, ухвала Господарського суду Чернівецької області від 27.01.2020 - скасуванню з направленням матеріалів справи на розгляд до Господарського суду Чернівецької області. 
Керуючись ст. ст. 11, 13, 74, 129, 269, 270, 271, 275, 277, 281- 284 ГПК України, 

Західний апеляційний господарський суд, -
ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу засновника приватної фірми «Інтервал» ОСОБА_1 , м. Чернівці задовольнити.
2. Ухвалу Господарського суду Чернівецької області від 27.01.2020 у справі №926/767-б/15 скасувати.
3. Матеріали справи №926/767-б/15 направити до Господарського суду Чернівецької області для розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскаржується у порядку визначеному Кодексом України з процедур банкрутства.
          
Справу повернути  до місцевого господарського суду.

Повний текст постанови підписано 14.12.2020

Головуючий суддя                                                                      О.І. Матущак

Судді                                                                                          Т.Б. Бонк

                                                                                                    Г.Г.Якімець