П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №  120/278/20-а 
Головуючий у 1-й інстанції:  Альчук Максим Петрович 
          Суддя-доповідач:  Сторчак В. Ю. 

05 листопада 2020 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Сторчака В. Ю. 
суддів:  Іваненко Т.В.  Граб Л.С. 
за участю:
секретаря судового засідання: Колісниченко Ю.В.,
представника позивача - Назарова Р.Ю.                                   
представників відповідача - Довбенко М.П., Грімової Г.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги   ОСОБА_1 , Національної поліції України на рішення Вінницького окружного адміністративного суду  від  08 липня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Національної поліції України, Головного управління Національної поліції у Вінницькій області,  про  визнання протиправними та скасування рішень, поновлення на посаді у відносинах публічної служби, 
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції у Вінницькій області, Національної поліції України, яким просив визнати протиправними та скасувати накази про застосування до нього дисциплінарних стягнень, про призначення на іншу посаду, та поновити його на посаді. Також просив скасувати наказ про продовження строків проведення службового розслідування.
Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 08 липня 2020 року адміністративний позов задоволено частково:
- визнано протиправними та скасовано пункти 1, 2 наказу Національної поліції України № 63 від 20.01.2020 року "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників ГУНП у Вінницькій області" про скасування пункту 2 наказу Головного управління Національної поліції у Вінницькій області № 2158 від 24.12.2019 року "Про застосування дисциплінарних стягнень до окремих поліцейських Гайсинського відділу поліції ГУНП у Вінницькій області" та застосування до ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з посади;
- визнати протиправним та скасовано наказ Головного управління Національної поліції у Вінницькій області № 16 о/с від 24.01.2020 року про звільнення ОСОБА_1 з посади заступника начальника Гайсинського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області - начальника сектору кримінальної поліції та призначення начальником сектору кримінальної поліції Іллінецького відділення поліції Гайсинського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області;
- поновлено ОСОБА_1 на посаді заступника начальника Гайсинського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області - начальника сектору кримінальної поліції.
В іншій частині позовних вимог відмовлено.
Рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді допущено до негайного виконання.
Позивач, не погодившись з рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 08.07.2020 року в частині мотивів суду, що слугували підставою для прийняття такого рішення, подав апеляційну скаргу в якій просить змінити мотивувальну частину рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 08.07.2020 року, доповнивши її обставиною, викладеною в апеляційній скарзі, як підставою для визнання протиправним та скасування п.п. 1, 2 наказу НП України від 20.01.2020 №63 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників ГУНП у Вінницькій області» про скасування пункту 2 наказу ГУНП від 24.12.2019 № 2158 «Про застосування дисциплінарних стягнень до окремих поліцейських Гайсинського відділу поліції ГУНП у Вінницькій області» та застосування до ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з посади.
В свою чергу відповідач - Національна поліція України, не погодившись із прийнятим рішенням Вінницького окружного адміністративного суду, звернулась до суду з апеляційною скаргою, в якій просить його скасувати у зв"язку з порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування всіх обставин справи, що призвело до неправильного її вирішення. З підстав викладених в апеляційній скарзі, апелянт просить прийняти нове рішення, яким відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. 
Відповідач направив на адресу суду відзив на апеляційну скаргу позивача, в якому просить залишити її без задоволення, оскільки доводи позивача вважає безпідставними.
Позивач також подав до суду відзив на апеляційну скаргу відповідача, в якому посилається на обгрунтованість своїх доводів та просить задовольнити свої вимоги в повному обсязі.
Представник позивача в судовому засіданні підтримав вимоги своєї апеляційної скарги та просив апеляційний суд задовольнити їх в повному обсязі. Щодо апеляційної скарги відповідача, просив відмовити в її задоволенні.
Представник відповідача просив апеляційний суд залишити апеляційну скаргу позивача без задоволення, а апеляційну скаргу Національної поліції України задовольнити в повному обсязі.
Заслухавши суддю-доповідача, учасників судового процесу, перевіривши доводи апеляційної скарги за наявними в матеріалах справи письмовими доказами, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу позивача необхідно залишити без задоволення, апеляційну скаргу відповідача - задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати з наступних підстав.
Судами першої та апеляційної інстанцій встановлені наступні обставини справи.
ОСОБА_1 знаходиться на службі в органах поліції та з 07.10.2019 року займав посаду заступника начальника Гайсинського відділу поліції ГУНП у Вінницькій області - начальника сектору кримінальної поліції.
Наказом ГУНП у Вінницькій області від 28.10.2019 року № 1527, на підставі публікації в мережі Інтернет ІНФОРМАЦІЯ_2 року інформаційного видання " Na Парижі " під заголовком "ІНФОРМАЦІЯ_1", призначено службове розслідування.
Відповідно до наказу ГУНП у Вінницькій області від 26.11.2019 року № 1670 термін проведення службового розслідування продовжений до 25.12.2019 року.
Наказом ГУНП у Вінницькій області від 24.12.2019 року № 2158 "Про застосування дисциплінарних стягнень до окремих працівників Гайсинського відділу поліції ГУНП у Вінницькій області" відносно позивача застосоване дисциплінарне стягнення у вигляді догани.
Підставою для прийняття вказаного рішення став висновок службового розслідування від 24.12.2019 року, яким встановлено порушення позивачем вимог Закону України "Про національну поліцію", Дисциплінарного статуту Національної поліції України, Правил етичної поведінки поліцейських, Інструкцій з організації реагування на заяви та повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події та оперативного інформування в органах (підрозділах) Національної поліції України, з організації діяльності чергової служби органів (підрозділів) Національної поліції України, внаслідок не інформування позивачем керівництва та чергової частини ГУНП у Вінницькій області про подію, а також перебування на добовому чергуванні в якості відповідального від керівництва у цивільному одязі.
Одночасно, відповідно до наказу Національної поліції України від 23.12.2019 року №1331 призначено службове розслідування щодо можливих неправомірних дій окремих працівників Гайсинського відділу поліції ГУНП у Вінницькій області.
Підставою для прийняття вказаного наказу слугувало надходження звернення народного депутата України ОСОБА_3 від 13.11.2019 року щодо перешкоджання здійсненню місцевого самоврядування на території Семиріцької та Михайлівської сільських рад Гайсинського району Вінницької області в питанні добровільного об`єднання територіальних громад, зокрема ОСОБА_1 та його батьком Гранівським сільським головою ОСОБА_4 .
На підставі наказу Національної поліції України від 20.01.2020 року № 63 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників ГУНП у Вінницькій області" скасовано п. 2 наказу ГУНП у Вінницькій області від 24.12.2019 року № 2158 про застосування до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді догани, у зв`язку із невідповідністю застосованого стягнення ступеню тяжкості вчиненого дисциплінарного проступку.
Пунктом 2 цього ж наказу відносно позивача застосоване дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення з посади.
На виконання наказу Національної поліції України від 20.01.2020 року № 63, наказом ГУНП у Вінницькій області від 24.01.2020 року № 16 о/с позивача призначено начальником сектору кримінальної поліції Іллінецького відділення поліції Гайсинського відділу поліції ГУНП у Вінницькій області та звільнено з посади заступника начальника Гайсинського відділу поліції ГУНП у Вінницькій області - начальника сектору кримінальної поліції.
Позивач, не погодившись зі звільненням з посади заступника начальника Гайсинського відділу поліції ГУНП у Вінницькій області - начальника сектору кримінальної поліції, звернувся до суду з позовом про скасування Національної поліції України від 20.01.2020 року № 63.
Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є обгрунтованими та підлягають задоволенню частково. Зокрема, на переконання суду, Національною поліцією України неправомірно застосовано до позивача дисциплінарне стягнення у виді звільнення з посади, як один з найсуворіших дисциплінарних стягнень, відповідачем не доведено, чому вже застосована до позивача догана є недостатнім стягненням, з урахуванням його позитивної оцінки, бездоганної попередньої служби та поведінки, відсутністю дисциплінарних стягнень під час служби в поліції.
Колегія суддів, за результатом апеляційного розгляду справи, не може погодитись з висновками Вінницького окружного адміністративного суду. Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, апеляційний суд враховує наступне.
Статтею 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України від 02 липня 2015 року № 580-УІІІ "Про Національну поліцію" (надалі - Закон № 580-VIII).
Відповідно до статті 12 Закону № 580-VIII поліція забезпечує безперервне та цілодобове виконання своїх завдань. Кожен має право в будь-який час звернутися за допомогою до поліції або поліцейського.
Частиною першою статті 17 Закону № 5 80-VIII визначено, що поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.
Згідно з частиною першою статті 59 Закону № 580-УІІІ служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.
Статгею 19 Закону № 580-УІІІ передбачено, що у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.
Відповідно до статті 64 Закону № 580-УІІІ особа, яка вступає на службу в поліції, складає Присягу на вірність Українському народові такого змісту: "Я, (прізвище, ім`я та по батькові), усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки".
Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності визначаються Законом України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України» (далі - Дисциплінарний статут, Статут).
Відповідно до ст. 11 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 року № 2337-VIII, за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.
За вчинення адміністративних правопорушень поліцейські несуть дисциплінарну відповідальність відповідно до цього Статуту, крім випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення.
Поліцейських, яких в установленому порядку притягнуто до адміністративної, кримінальної або цивільно-правової відповідальності, одночасно може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності згідно з цим Статутом.
Стаття 12 Статуту дисциплінарним проступком визнає протиправну винну дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.
Дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.
Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.
До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: зауваження; догана; сувора догана; попередження про неповну службову відповідність; пониження у спеціальному званні на один ступінь; звільнення з посади; звільнення із служби в поліції (ст. 13 Статуту).
Згідно ст. 14 Статуту службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.
Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.
Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації, рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.
У разі вчинення поліцейським більше двох дисциплінарних порушень проводиться одне службове розслідування. Якщо протягом проведення службового розслідування поліцейським вчинено інший дисциплінарний проступок, розпочинається нове службове розслідування.
У разі надходження скарги на рішення, дії чи бездіяльність поліцейського, щодо яких вже проводиться службове розслідування, така скарга долучається до матеріалів службового розслідування.
У разі надходження скарги на рішення, дії чи бездіяльність поліцейського, щодо яких є висновок дисциплінарної комісії, такі скарги не розглядаються, якщо не містять інформації, яка не була досліджена під час проведення службового розслідування. Про відмову у розгляді скарги заявник інформується у десятиденний строк.
Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.
Статтею 19 Дисциплінарного статуту встановлено порядок застосування дисциплінарних стягнень.
При цьому, під час визначення виду стягнення дисциплінарна комісія враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.
У разі встановлення вини поліцейського за результатами проведеного службового розслідування видається письмовий наказ про застосування до поліцейського одного з видів дисциплінарного стягнення, передбаченого статтею 13 цього Статуту, зміст якого оголошується особовому складу органу поліції.
Під час визначення виду стягнення керівник враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.
Частинами третьою та восьмою статті 20 Статуту встановлено, що керівник Національної поліції України уповноважений застосовувати дисциплінарні стягнення до всіх поліцейських. Протягом двох місяців з дня підписання наказу про застосування дисциплінарного стягнення прямий  керівник посадової особи, яка застосувала дисциплінарне стягнення, має право застосувати суворіше дисциплінарне стягнення, якщо встановить невідповідність такого стягнення ступеню тяжкості вчиненого дисциплінарного проступку та вини.
Процедура проведення службового розслідування стосовно поліцейського, права учасників службового розслідування, порядок оформлення його результатів, прийняття та реалізації рішень за результатами службового розслідування визначаються Порядком проведення службових розслідувань, затвердженим наказом МВС України від 07.11.2018 № 893 (далі - Порядок 893).
Відповідно до пункту 1 розділу II Порядку № 893 проведення службових розслідувань у Національній поліції України службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення. Підставами для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації, рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.
Згідно із пунктом 1 розділу V Порядку № 893 проведення службового розслідування полягає в діяльності дисциплінарної комісії із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин його вчинення, установлення причин і умов учинення дисциплінарного проступку, вини поліцейського, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин учинення дисциплінарних проступків.
Розділом VI Порядку № 893 встановлено, що підсумковим документом службового розслідування є висновок службового розслідування, який підписується головою та членами дисциплінарної комісії та затверджується керівником, який призначив службове розслідування та, відповідно, який уповноважений застосовувати до особи-порушника запропоноване дисциплінарне стягнення.
Так, приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції дійшов висновку, що до позивача безпідставно застосовано одне із найсуворіших дисциплінарних стягнень, а саме, звільнення з посади. При цьому суд зауважив, що Національною поліцією України не доведено чому застосоване ГУНП у Вінницькій області стягнення у вигляді догани недостатньо для досягнення мети, визначеної статтею 13 Дисциплінарного статуту, а висновки про негативну оцінку професійних та особистих якостей позивача, його кваліфікаційного рівня, не узгоджується з доказами про позитивну оцінку.
Апелянт - Націанальна поліція України, на противагу висновкам суду наголошує, що такі фактично є втручанням в дискреційні повноваження Голови Національної поліції України.
Даючи правову оцінку висновкам суду та доводам сторін, колегія суддів вважає за необхідне зауважити наступне.
Дискреційні повноваження - це можливість діяти за власним розсудом, в межах закону, можливість застосувати норми закону та вчинити конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними (законними).
Тобто сутністю дискреційних повноважень, є право діяти на власний розсуд, обираючи одне із декількох можливих, встановлених законом видів рішень, у даному випадку один із семи видів дисциплінарних стягнень.
Статтею 20 Дисциплінарного статуту встановлено право Голови Національної поліції України застосовувати дисциплінарні стягнення до всіх поліцейських.
При цьому, з аналізу положень Дисциплінарного статуту випливає, що повноваження стосовно оцінки обставин, встановлених службовим розслідуванням, надання оцінки критеріям, які враховуються при обранні виду стягнення, тяжкості проступку та заподіяній шкоді, ставленню порушника до службових обов`язків, визнанню особою своєї вини в ході службового розслідування, рівень її кваліфікації тощо, є виключними дискреційними повноваженнями відповідної посадової особи, у даному випадки Голови Національної поліції України, оскільки результатом реалізації таких повноважень є обрання одного з восьми можливих видів дисциплінарних стягнень.
Враховуючи зазначене, колегія суддів переконана, що застосування дисциплінарного стягнення, в тому рахунку звільнення з посади в органах поліції, здійснюється на розсуд уповноваженої особи з урахуванням обставин у справі та не потребує наведення неможливості застосування інших видів дисциплінарних стягнень.
Аналогічна правова позиція міститься в постановах Верховного Суду від 05.12.2018 у справі №808/1089/17, від 07.03.2019 у справі № 819/736/18, від 21.09.2018 у справі №824/227/17-а.
Також в оскаржуваному рішенні суд першої інстанції звернув увагу на те, що застосуванню до ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення передувало два службових розслідування при визначеній Дисциплінарним статутом можливості проведення відносно поліцейського одного службового розслідування. При цьому можливість призначення нового розслідування передбачена лише у разі якщо протягом проведення службового розслідування поліцейським вчинено інший дисциплінарний проступок. Також судом зазначено, що скарги на поліцейського, щодо яких вже проводиться службове розслідування, не розглядаються, а долучаються до матеріалів службового розслідування.
З даного приводу варто зауважити наступне.
Статтею 14 Дисциплінарного статуту, серед інших, встановлено наступні положення.
Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.
Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.
У разі вчинення поліцейським більше двох дисциплінарних порушень проводиться одне службове розслідування. Якщо протягом проведення службового розслідування поліцейським вчинено інший дисциплінарний проступок, розпочинається нове службове розслідування.
У разі надходження скарги на рішення, дії чи бездіяльність поліцейського, щодо яких вже проводиться службове розслідування, така скарга долучається до матеріалів службового розслідування.
У разі надходження скарги на рішення, дії чи бездіяльність поліцейського, щодо яких є висновок дисциплінарної комісії, такі скарги не розглядаються, якщо не містять інформації, яка не була досліджена під час проведення службового розслідування.
Водночас, судом першої інстанції не враховано, що службові розслідування призначені у різний час по абсолютно різним підставам; службові розслідування призначені та проведені за наказами керівників різних органі поліції; службові розслідування проведені різними органами поліції.
При цьому варто звернути увагу, що вищевказані правові положення застосуються у випадку, якщо такі обставини виникають в одному органу поліції, керівнику якого відомо які службові розслідування відносно кого і по яким фактам/порушенням ним призначено.
Колегія суддів погоджується з позицією апелянта - Національної поліції України з приводу того, що голова Національної поліції України, отримавши звернення, яке є підставою для призначення службового розслідування він уповноважений призначити таке розслідування.
Що стосується посилання в апеляційній скарзі ОСОБА_1 на пункт 10 Розділу VI Порядку проведення службових розслідувань, затвердженого наказом МВС від 07.11.2018 №893 та окремі положення статті 14 Закону України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України» (далі - Дисциплінарний статут, Статут), колегія суддів враховує наступне:
Пунктом 10 Розділу VI Порядку № 893 встановлено, що у разі надходження до керівника органу поліції вищого рівня скарги на рішення, дії чи бездіяльність поліцейського, щодо якого є висновок службового розслідування, якщо в ній містяться відомості, які не були досліджені під час проведення службового розслідування. чи безпосереднього виявлення таких відомостей уповноважений керівник органу поліції вищого рівня призначає нове службове розслідування за такими відомостями, проведення якого доручається дисциплінарній комісії органу поліції вищого рівня.
Вказана норма прямо кореспондується з частиною дев`ятою статті 14 Статуту, якою встановлено, що у разі надходження скарги на рішення, дії чи бездіяльність поліцейського, щодо яких є висновок дисциплінарної комісії, такі скарги не розглядаються, якщо не містять інформації, яка не була досліджена під час проведення службового розслідування.
З наведеного слідує висновок, що керівник вищого рівня не призначає службове розслідування лише у випадку надходження до нього скарги на рішення, дії чи бездіяльність поліцейського щодо якого вже є висновок службового розслідування.
Водночас за умови якщо у скарзі містяться відомості, які не були досліджені під час вже проведеного службового розслідування, керівник вищого рівня у будь-якому випадку зобов`язаний призначити службове розслідування, проведення якого доручити дисциплінарній комісії органу поліції вищого рівня.
З матеріалів справи вбачається, що висновок службового розслідування ГУНП у Вінницькій області затверджений 24.12.2019.
Згідно із частиною 4 статті 16 Статуту, днем звершення службового розслідування є день затвердження висновку за результатами службового розслідування.
Разом з тим встановлено, що депутатське звернення народного депутата України ОСОБА_3 про наявність конфлікту інтересів в діях/бездіяльності позивача, що і стало підставою для призначення Головою НПУ службового розслідування, надійшли до Національної поліції України вперше 03.12.2019 (строк розгляду продовжено) та повторно 21.12.2020 року.
За результатами попередньої перевірки фактів, що викладені у депутатському зверненні, Головою Національною поліції України 23.12.2019 прийнято рішення про призначення службового розслідування та доручено його проведення дисциплінарній комісії органу поліції вищого рівня.
Тобто, станом на 23.12.2019 - дата видання наказу НПУ про призначення службового розслідування, висновку службового розслідування ГУНП у Вінницькій області не існувало, оскільки він затверджений лише 24.12.2019.
Отже, вказані обставини відповідають положенням п. 10 Розділу VI Порядку № 893 та частині дев`ятій статті 14 Статуту, що виключає ознаки протиправності в діях Національної поліції України.

Частиною 8 статті 14 Дисциплінарного статуту встановлено, що у разі надходження скарги на рішення, дії чи бездіяльність поліцейського, щодо яких вже проводиться службове розслідування, така скарга долучається до матеріалів службового розслідування.
Частиною 3 статті 14 Дисциплінарного статуту встановлено, що службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.
По відношенню до позивача таким керівником є начальник ГУНП у Вінницькій області, яким призначено службове розслідування за фактом виявлення в інтернет-мережі статті про події, що сталися 14.10.2019 біля ставку «Галаїв».
В той же час, голова Національної поліції України відносно позивача є керівником вищого рівня, до якого надійшла скарга у тому числі з інших підстав ніж ті по яким ГУНП у Вінницькій області проводилось службове розслідування,. Отже, у даному випадку правовідносини врегульовані спеціальними нормами, а саме пунктом 10 Розділу VI Порядку №893 та частиною дев`ятою статті 14 Статуту, а не частиною восьмою статті 14 Дисциплінарного статуту, в якій йдеться про проведення службового розслідування та надходження скарги до одного й того ж самого органу поліції.
З огляду на викладене колегія суддів апеляційної інстанції не вбачає допущення жодних процедурних порушень Національною поліцією України при прийнятті оскаржуваного наказу № 63 від 20.01.2020 року "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників ГУНП у Вінницькій області" про скасування пункту 2 наказу Головного управління Національної поліції у Вінницькій області № 2158 від 24.12.2019 року "Про застосування дисциплінарних стягнень до окремих поліцейських Гайсинського відділу поліції ГУНП у Вінницькій області" та застосування до ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з посади.
Отже, враховуючи встановлені у справі обставини, за результатом апеляційного розгляду колегія суддів вважає, що дії відповідачів, як суб"єктів владних повноважень у спірних правовідносинах, що виникли між сторнами відповідали критеріям, які наведені у ч. 2 ст. 2 КАС України, а відтак, приходить до висновку про необгрунтованність позовних вимог позивача.
Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України      судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
В силу п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Згідно зі ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції в частині задоволенних позовних вимог допустив невідповідність своїх висновків обставинам справи та неправильно застосував норми процесуального права, що відповідно до приписів ст. 317 КАС України є підставою для скасування судового рішення в цій частині та прийняття нової постанови про відмову в задоволенні позову позивача в повному обсязі.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Апеляційну скаргу Національної поліції України задовольнити.
Рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 08 липня 2020 року скасувати в частині задоволених позовних вимог.
Прийняти в цій частині нову постанову, якою в задоволенні позову відмовити.
В іншій частині рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 08 липня 2020 року залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України. 
Постанова суду складена в повному обсязі  10 листопада 2020 року.

Головуючий	 	 	Сторчак В. Ю.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Іваненко Т.В.    Граб Л.С.