ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Головуючий І інстанції: Севастьяненко К.О.
09 листопада 2020 р.	Справа № 520/3672/2020	

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді -  Мельнікової Л.В.,
суддів -  Рєзнікової С.С. ,  Бегунца А.О. ,
за участю секретаря судового засідання – Білюк Д.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду у місті Харкові справу за апеляційною скаргою Головного управління Державної податкової служби у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 18 червня 2020 року по справі за адміністративним позовом         товариства з обмеженою відповідальністю «ВАГО-РЕВ» до         Головного управління Державної податкової служби у Харківській області про скасування податкового повідомлення - рішення, - 
встановила:
17.03.2020 року позивач товариство з обмеженою відповідальністю «ВАГО-РЕВ» (далі – ТОВ «ВАГО-РЕВ»)  звернулось до суду з позовом, яким просив скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області (далі – ГУ ДПС у Харківській області) від 21.02.2020 року № 00000350511, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість у розмірі 6.943.350,00 грн., в тому числі основний платіж у сумі – 4.628.900,00 грн., штрафні санкції у сумі – 2.314.450,00 грн..
Обґрунтовує позовні вимоги позивач тим, що при проведенні документальної виїзної перевірки, відповідачем не було пред`явлено службового посвідчення, інформації про наявність в уповноваженої особи органу владних повноважень такого посвідчення акт перевірки не містить. Відповідно до наданих додаткових пояснень, позивач також вказує на те, що висновки податкової інформації щодо контрагентів позивача не можуть бути підставою для нікчемності правочинів, а операцій такими, що не відбулися. Для підтвердження реальності здійснення господарських операцій з контрагентами, на спростування висновків акту перевірки, позивачем було надано первинні документи, як фактичний доказ їх здійснення. Всі придбані товарно-матеріальні цінності обліковуються та знаходяться на складі позивача, що підтверджується даними Інвентарного опису ТМЦ № 1 станом на 20.01.2020 року.
У відзиві на адміністративний позов відповідач зазначає, що позивачем до перевірки не надано товаро-транспортні накладні по взаємовідносинам з контрагентами, а також наявна узагальнена податкова інформація, яка свідчить про відсутність факту реальності здійснення господарської діяльності між позивачем та ТОВ «КОМПІЛЬНІС», ТОВ «НЮКСТІЛ» та наявність по контрагентам позивача відкритих кримінальних проваджень.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 18.06.2020 року адміністративний позов ТОВ «ВАГО-РЕВ» задоволений у повному обсязі у спосіб, визначений позивачем.
Судове рішення вмотивоване тим, що на підтвердження виконання зазначених господарських операцій позивачем було надано копії видаткових та податкових накладних, а також проведено оплату послуг, що підтверджується платіжними дорученнями та актами прийому-передачі векселя, копії яких мітяться в матеріалах справи, господарські операції між позивачем та його контрагентами фактично здійснені та підтверджені належним чином оформленими первинними бухгалтерськими та іншими документами, які відображають реальність таких операцій, та спричиняють реальні зміни майнового стану підприємства, що підтверджує наявність руху його активів. Відповідачем не наведено переконливих доводів, що ґрунтуються на об`єктивній інформації та спростовують факти господарської діяльності, засвідчені вказаними документами, а також не представлено жодних доказів на підтвердження того, що відомості, які містяться в цих документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі, як і не надано доказів наявних вироків суду стосовно контрагентів позивача.
Не погоджуючись із судовим рішенням, ГУ ДПС у Харківській області подано апеляційну скаргу, в якій з посиланням на порушення судом першої інстанції норм матеріального права просить скасувати судове рішення та прийняти нове про відмову у задоволенні позовних вимог ТОВ «ВАГО-РЕВ».
В обґрунтування поданої апеляційної скарги, відповідач вказує, що під час проведення перевірки, а також під час розгляду справи у суді першої інстанції, позивачем не було надано журналів видачі довіреностей, що унеможливлює дослідження здійснення факту отримання товару від ТОВ «КОМПІЛЬНІС» та від ТОВ «НЮКСТІЛ», не надано актів приймання передачі товарно-матеріальних цінностей, документів щодо підтвердження внутрішнього переміщення товарно-матеріальних цінностей та не надано товарно-транспортних накладних, що як наслідок, є підставою для встановлення факту нереальності здійснення господарських операцій по ланцюгу постачання, юридичну дефектність первинних документів, складених від імені контрагентів на адресу позивача.
У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції, - без змін.
За приписами    ст. 308 КАС України    суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги (ч. 1 ст. 308).    Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язкової підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 2 ст. 308).
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі колегія суддів, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Судом встановлено,    що ГУ ДПС у Харківській області у період з 16.01.2020 року по 22.01.2020 року проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «ВАГО-РЕВ».
За результатами даної перевірки складено акт від 29.01.2020 року №    230/20-40-05-11-10/36623607, яким зокрема встановлено наступні порушення:
- п.    198.1, п.    198.3, п.198.6    ст.    198, п.    201.1, п.    201.10    ст.201 Податкового кодексу України (далі – ПК України), що призвело до заниження податку на додану вартість до сплати у сумі ПДВ 4.628.900 грн., в т.ч. в серпні 2019 року у сумі 2.499.940 грн., в жовтні 2019 року у сумі 2.128.960 грн..
На підставі акту перевірки було прийнято податкове повідомлення-рішення від 21.02.2020 року № 00000350511 про збільшення грошового зобов`язання з податку на додану вартість у загальному розмірі 6.943.350 грн.    
Не погоджуючись з зазначеним податковим повідомленням-рішенням, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Колегія суддів, надаючи правову оцінку спірним правовідносинам зазначає наступне.
Висновки про реальність господарських операцій для цілей податкового обліку, тобто про відповідність даних, зазначених у первинних документах, об`єктивним обставинам вчинення господарської операції, повинні бути результатом належного аналізу зібраних у справі доказів.
Оцінюватися при дослідженні факту здійснення господарської операції мають відносини безпосередньо між учасниками тієї операції, на підставі якої сформовані дані податкового обліку.
Згідно з абзацом 11        ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в України»    первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.
Відповідно абз. 3 п. 2.4    Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.
Відповідно до    ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні        документи, які        фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів        можуть складатися зведені облікові документи.
Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання документу, назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні        господарської операції.
Як установлено судовим розглядом, в межах власної господарської діяльності, а саме на виконання умов договору від 01.04.2019 року № 104-04/Т (т. 1, а.с. 203-208) укладеного ТОВ «ВАГО-РЕВ» (виконавець) з КП «Харківський метрополітен» (замовник) позивачем укладено наступні договори.
Так, між позивачем та ТОВ «Компільніс» укладено договір поставки від 03.06.2019 року № 03/06, предметом якого є постачання електрообладнання (т. 1, а.с. 95-98).    
На підтвердження реальності господарських операцій позивачем надано наступні документи:
1) виписані даним постачальником копії видаткових накладних: від 03.06.2019 року № 3 на суму 1.171.020,00 грн. (в т.ч. ПДВ 195.170,00 грн.); № 4 від 03.06.2019 р. на суму 1.176.618,00 грн. (в т.ч. ПДВ 196.103,00 грн.); № 5 від 03.06.2019 р. на суму 1.101.660,00 грн. (в т.ч. ПДВ 183.610,00 грн.); № 6 від 03.06.2019 р. на суму 1.192.608,00 грн. (в т.ч. ПДВ 198.768,00 грн.); № 7 від 03.06.2019 р. на суму 1.156.872,00 грн. (в т.ч. ПДВ 192.812,00 грн.); № 8 від 03.06.2019 р. на суму 1.179.019,20 грн. (в т.ч. ПДВ 196.503,20 грн.); № 9 від 03.06.2019 р. на суму 1.161.734,40 грн. (в т.ч. ПДВ 193.622,40 грн.); № 10 від 03.06.2019 р. на суму 1.160.592,00 грн. (в т.ч. ПДВ 193.432,00 грн.); № 11 від 03.06.2019 р. на суму 1.190.256,00 грн. (в т.ч. ПДВ 198.376,00 грн.); № 12 від 03.06.2019 р. на суму 1.191.180,00 грн. (в т.ч. ПДВ 198.530,00 грн.); № 13 від 04.06.2019 р. на суму 1.145.796,00 грн. (в т.ч. ПДВ 190.966,00 грн.); № 14 від 04.06.2019 р. на суму 1.170.096,00 грн. (в т.ч. ПДВ 195.016,00 грн.); № 15 від 04.06.2019 р. на суму 1.191.468,00 грн. (в т.ч. ПДВ 198.578,00 грн.); № 16 від 04.06.2019 р. на суму 1.180.350,00 грн. (в т.ч. ПДВ 196.725,20 грн.); № 17 від 04.06.2019 р. на суму 1.120.020,00 грн. (в т.ч. ПДВ 186.670,00 грн.); № 18 від 04.06.2019 р. на суму 1.129.200,00 грн. (в т.ч. ПДВ 188.200,00 грн.); № 19 від 04.06.2019 р. на суму 1.197.554,40 грн. (в т.ч. ПДВ 199.592,40 грн.); № 20 від 04.06.2019 р. на суму 1.181.448,00 грн. (в т.ч. ПДВ 196.908,00 грн.); № 21 від 04.06.2019 р. на суму 1.190.462,40 грн. (в т.ч. ПДВ 198.410,40 грн.); № 22 від 04.06.2019 р. на суму 1.196.700,00 грн. (в т.ч. ПДВ 199.450,00 грн.); № 23 від 05.06.2019 р. на суму 1.196.910,00 грн. (в т.ч. ПДВ 199.485,00 грн.); № 24 від 05.06.2019 р. на суму 1142658,00 грн. (в т.ч. ПДВ 190.443,00 грн.); № 25 від 05.06.2019 р. на суму 1.184.670,00 грн. (в т.ч. ПДВ 197.445,00 грн.); № 26 від 05.06.2019 р. на суму 1.185.000,00 грн. (в т.ч. ПДВ 197.500,00 грн.); № 27 від 05.06.2019 р. на суму 1.182.069,60 грн. (в т.ч. ПДВ 197.011,60 грн.); № 28 від 05.06.2019 р. на суму 1.175.892,00 грн. (в т.ч. ПДВ 195.982,00 грн.); № 29 від 05.06.2019 р. на суму 1.162.512,00 грн. (в т.ч. ПДВ 193.752,00 грн.); № 30 від 05.06.2019 р. на суму 1.177.060,80 грн. (в т.ч. ПДВ 196.176,80 грн.); № 31 від 05.06.2019 р. на суму 1.181.515,20 грн. (в т.ч. ПДВ 196.919,20 грн.); № 32 від 05.06.2019 р. на суму 1.184.976,00 грн. (в т.ч. ПДВ 197.496,00 грн.); № 33 від 05.06.2019 р. на суму 1.181.712,00 грн. (в т.ч. ПДВ 196.952,00 грн.); № 34 від 06.06.2019 р. на суму 1.192.056,00 грн. (в т.ч. ПДВ 198.676,00 грн.); № 35 від 06.06.2019 р. на суму 1.179.360,00 грн. (в т.ч. ПДВ 196.560,00 грн.); № 36 від 06.06.2019 р. на суму 1.188.732,00 грн. (в т.ч. ПДВ 198.122,00 грн.); № 37 від 06.06.2019 р. на суму 1.164.840,00 грн. (в т.ч. ПДВ 194.140,00 грн.); № 38 від 06.06.2019 р. на суму 1.153.230,00 грн. (в т.ч. ПДВ 192.205,00 грн.); № 39 від 06.06.2019 р. на суму 1.146.470,00 грн. (в т.ч. ПДВ 191.078,00 грн.); № 40 від 06.06.2019 р. на суму 1.194.240,00 грн. (в т.ч. ПДВ 199.040,00 грн.); № 41 від 06.06.2019 р. на суму 187.376,00 грн. (в т.ч. ПДВ 197.896,00 грн.); № 42 від 06.06.2019 р. на суму 1.189.830,00 грн. (в т.ч. ПДВ 198.305,00 грн.); № 43 від 06.06.2019 р. на суму 1.190.736,00 грн. (в т.ч. ПДВ 198.456,00 грн.); № 44 від 06.06.2019 р. на суму 1.184.448,00 грн. (в т.ч. ПДВ 197.408,00 грн.); № 45 від 06.06.2019 р. на суму 1.194.540,00 грн. (в т.ч. ПДВ 199.090,00 грн.); № 46 від 06.06.2019 р. на суму 1.178.100,00 грн. (в т.ч. ПДВ 196.350,00 грн.); № 47 від 06.06.2019 р. на суму 1.189.260,00 грн. (в т.ч. ПДВ 198.210,00 грн.); № 48 від 06.06.2019 р. на суму 1.186.344,00 грн. (в т.ч. ПДВ 197.724,00 грн.); № 49 від 07.06.2019 р. на суму 1.048.320,00 грн. (в т.ч. ПДВ 174.720,00 грн.); № 50 від 07.06.2019 р. на суму 1.141.080,00 грн. (в т.ч. ПДВ 190.180,00 грн.); № 51 від 07.06.2019 р. на суму 1.103.760,00 грн. (в т.ч. ПДВ 183.960,00 грн.); № 52 від 07.06.2019 р. на суму 1.082.760,00 грн. (в т.ч. ПДВ 180.460,00 грн.); № 53 від 07.06.2019 р. на суму 950.652,00 грн. (в т.ч. ПДВ 158.442,00 грн.); № 54 від 07.06.2019 р. на суму 932.328,00 грн. (в т.ч. ПДВ 155.388,00 грн.); № 55 від 07.06.2019 р. на суму 1.178.028,00 грн. (в т.ч. ПДВ 196.338,00 грн.); № 56 від 07.06.2019 р. на суму 1.188.264,00 грн. (в т.ч. ПДВ 198.044,00 грн.); № 57 від 07.06.2019 р. на суму 1.133.568,00 грн. (в т.ч. ПДВ 188.928,00 грн.); № 58 від 07.06.2019 р. на суму 1.181.376,00 грн. (в т.ч. ПДВ 196.896,00 грн.) (т. 1, а.с. 99-154);
2) копії податкових накладних виписаних та зареєстрованих в ЄРПН за період з 03.06.2019 року по 07.06.2018 рік (т. 2, а.с. 93-248, т. 3, а.с. 1-12);    
3) акт прийому-передачі векселя від 01.07.2019 року на суму 64.999.328,40 грн. (т. 1, а.с. 155).
Також, між позивачем та ТОВ «НЮКСТІЛ» укладено договір поставки від 16.08.2019 року    № 16/08, предметом якого є постачання електрообладнання (т. 1, а.с. 156-159).
На підтвердження реальність господарських операцій за вказаним договором    позивачем подано до суду:    
1) виписані даним постачальником копії видаткових накладних: № 118 від 16.08.2019 р. на суму 1.130.868,00,00 грн. (в т.ч. ПДВ 188.478,00 грн.); № 119 від 16.08.2019 р. на суму 1.236.060,00,00 грн. (в т.ч. ПДВ 206.010,00 грн.); № 120 від 16.08.2019 р. на суму 1.216.620,00,00 грн. (в т.ч. ПДВ 202.770,00 грн.); № 121 від 16.08.2019 р. на суму 1.191.943,00,00 грн. (в т.ч. ПДВ 198.657,00 грн.); № 122 від 19.08.2019 р. на суму 1.126.800,00,00 грн. (в т.ч. ПДВ 187.800,00 грн.); № 123 від 19.08.2019 р. на суму 1.194.912,00,00 грн. (в т.ч. ПДВ 199.152,00 грн.); № 124 від 19.08.2019 р. на суму 1.198.260,00,00 грн. (в т.ч. ПДВ 199.710,00 грн.); № 125 від 19.08.2019 р. на суму 1.201.230,00,00 грн. (в т.ч. ПДВ 200.205,00 грн.); № 126 від 19.08.2019 р. на суму 1.162.560,00,00 грн. (в т.ч. ПДВ 193.760,00 грн.); № 127 від 20.08.2019 р. на суму 1.166.292,00,00 грн. (в т.ч. ПДВ 194.382,00 грн.); № 128 від 20.08.2019 р. на суму 1.158.804,00,00 грн. (в т.ч. ПДВ 193.134,00 грн.); № 129 від 20.08.2019 р. на суму 1.030.260,00,00 грн. (в т.ч. ПДВ 171.710,00 грн.); № 130 від 20.08.2019 р. на суму 1.016.820,00 грн. (в т.ч. ПДВ 169.470,00 грн.) (т. 1, а.с. 160-172);
2) копії податкових накладних виписаних та зареєстрованих в ЄРПН за період з 16.08.2019 року по 20.08.2019 рік (т. 3, а.с. 13-51);
3) платіжні доручення на перерахування безготівкових коштів від 13.09.2019 року № 1748 на суму 500.000,00 грн. (в т.ч. ПДВ 83.333,33 грн.); від 13.09.2019 року № 1749 на суму 500.000,00 грн. (в т.ч. ПДВ 83.333,33 грн.); від 13.09.2019 року № 1750 на суму 500.000,00 грн. (в т.ч. ПДВ 83.333,33 грн.); від 16.09.2019 року № 1762 на суму 500.000,00 грн. (в т.ч. ПДВ 83.333,33 грн.); від 16.09.2019 року № 1763 на суму 500.000,00 грн. (в т.ч. ПДВ 83.333,33 грн.); від 16.09.2019 року № 1764 на суму 500.000,00 грн. (в т.ч. ПДВ 83.333,33 грн.); від 16.09.2019 року № 1765 на суму 500.000,00 грн. (в т.ч. ПДВ 83.333,33 грн.); від 16.09.2019 року № 1766 на суму 500.000,00 грн. (в т.ч. ПДВ 83.333,33 грн.); від 16.09.2019 року № 1767 на суму 500.000,00 грн. (в т.ч. ПДВ 83.333,33 грн.); від 18.09.2019 року № 1794 на суму 500.000,00 грн. (в т.ч. ПДВ 83.333,33 грн.); від 18.09.2019 року № 1795 на суму 500.000,00 грн. (в т.ч. ПДВ 83.333,33 грн.); від 18.09.2019 року № 1796 на суму 500.000,00 грн. (в т.ч. ПДВ 83.333,33 грн.); від 18.09.2019 року № 1797 на суму 500.000,00 грн. (в т.ч. ПДВ 83.333,33 грн.); від 19.09.2019 року № 1808 на суму 500.000,00 грн. (в т.ч. ПДВ 83.333,33 грн.); від 19.09.2019 року № 1809 на суму 500.000,00 грн. (в т.ч. ПДВ 83.333,33 грн.); від 19.09.2019 року № 1810 на суму 500.000,00 грн. (в т.ч. ПДВ 83.333,33 грн.); від 19.09.2019 року № 1811 на суму 500.000,00 грн. (в т.ч. ПДВ 83.333,33 грн.); від 19.09.2019 року № 1812 на суму 500.000,00 грн. (в т.ч. ПДВ 83.333,33 грн.); від 19.09.2019 року № 1813 на суму 500.000,00 грн. (в т.ч. ПДВ 83.333,33 грн.); від 20.09.2019 року № 1826 на суму 500.000,00 грн. (в т.ч. ПДВ 83.333,33 грн.); від 20.09.2019 року № 1827 на суму 500.000,00 грн. (в т.ч. ПДВ 83.333,33 грн.); від 20.09.2019 року № 1828 на суму 500.000,00 грн. (в т.ч. ПДВ 83.333,33 грн.); від 20.09.2019 року № 1829 на суму 500.000,00 грн. (в т.ч. ПДВ 83.333,33 грн.); від 20.09.2019 року № 1830 на суму 500.000,00 грн. (в т.ч. ПДВ 83.333,33 грн.); від 20.09.2019 року № 1831 на суму 500.000,00 грн. (в т.ч. ПДВ 83.333,33 грн.); від 20.09.2019 року № 1832 на суму 500.000,00 грн. (в т.ч. ПДВ 83.333,33 грн.); від 20.09.2019 року № 1833 на суму 500.000,00 грн. (в т.ч. ПДВ 83.333,33 грн.); договір уступки права вимоги від 20.09.2019 року (т. 1, а.с. 173-199, 200, 201-202).
До матеріалів справи надані також реєстраційні документи контрагентів ТОВ «КОМПІЛЬНІС» та ТОВ «НЮКСТІЛ», а саме витяги з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на дату укладання договору, а саме на 03.06.2019 року та на 16.08.2019 року відповідно та дані реєстру платників ПДВ (т. 2, а.с. 89-92).
Відповідно до умов договору від 01.04.2019 року № 104-04/Т укладеного з КП «Харківський метрополітен» товарно-матеріальні цінності придбані у ТОВ « КОМПІЛЬНІС » та ТОВ « НЮКСТІЛ » були доставлені на місце надання послуг, а саме: 61054, м. Харків, вул. Барабашова, 8, електродепо «Салтівське», вул. Євгенівська, 53, електродепо «Московське» та    обліковуються інвентарним описом від 20.01.2020 року № 1 (т. 1, а.с. 215-230).
Також в матеріалах справи наявний лист від 03.06.2020 року № 04/1067/01-09, яким надано наступну інформацію, що з метою виконання зобов`язань по договорах з КП «Харківський метрополітен» ТОВ «ВАГО-РЕВ» виділені виробничі, побутові та інші приміщення на території електродепо «Московське», «Салтівське» та станціях метрополітену (т. 3, а.с. 162).
Матеріалами справи також встановлено, що придбання ТМЦ обумовлені необхідністю виконання зобов`язань позивача за договорами надання послуг з ремонту рухомого складу метрополітену від 01.08.2019 року № 104-04/Т, від 01.08.2019 року № 180-08/Т, від 31.05.2016 року № 104-05/Т, від 29.01.2019 року № 26-01/ЕМ укладених з КП «Харківський метрополітен» (т. 3, а.с. 84-149) .
Колегія суддів зазначає, що копії долучених до матеріалів справи первинних і розрахункових документів не мають дефектів форми, змісту або походження, котрі в силу ст. 9 Закону № 996-XIV, п. 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку (затверджено    наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року № 88, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 05.06.1995р. за №168/704; далі - Положення № 88) спричиняють втрату первинними документами юридичної сили і доказовості.
Підпункт    14.1.36    п.    14.1    ст.14 ПК України    визначає господарську діяльність як діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.
За правовим висновком Верховного суду, викладеним у постанові від 15.05.2018 року по справі № 0870/9721/12, також зазначено, що за умови реального здійснення господарської операції, яка призвела до фактичного руху активів або зміни у власному капіталі чи зобов`язаннях платника податків, придбання товарів з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності, правильного обчислення податкового кредиту, наявності первинних документів, в тому числі податкових накладних, виданих особою, зареєстрованою платником податку на додану вартість, платник податку на додану вартість має право на податковий кредит.
Відповідно до ч. 5    ст. 242 КАС України, суд при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У відповідності підпунктом «а» пункту    198.1    ст.198 ПК України    право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі, в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.
Відповідно п.198.1, п.198.3, п.198.6    ст.198 ПК України, до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу; ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.
Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку з ставкою, встановленою п. 193.1 ст. 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.
Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.
Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими п.201.11 ст. 201 цього Кодексу.
Згідно п.201.1, п.201.7    ст.201 ПК України, на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.
Податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).
Пунктом    201.10    ст.201 ПК України    передбачено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.
При цьому законодавцем презюмується реальність оподатковуваних операцій та витрат платника податку, достовірність документів податкового обліку.
За змістом наведених норм право платника податків на збільшення податкового кредиту обумовлено юридичним складом, до якого входять такі юридичні факти, як придбання платником податку у інших платників цього податку товарів (послуг), призначених для використання в оподатковуваних операціях, що відповідають цілям господарської діяльності платника податку; підтвердження податковою накладною, виписаною постачальником - платником податку, митною декларацією (іншими подібними документами згідно з пунктом    201.11    статті    201 ПК України) суми нарахованого (сплаченого) податку в ціні придбання товару (послуг).
Вищенаведені норми    ПК України    не ставлять у залежність право платника податку на    податковий кредит від дотримання податкової дисципліни, зокрема і фактичної сплати сум податків до бюджету, постачальниками товарів (послуг) по всьому ланцюгу поставки, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв`язку з придбанням товарів (послуг), призначених для використання у його господарській діяльності, сплатив ПДВ в ціні придбаних товарів (послуг), а реальність операцій з придбання ним товарів (послуг) контролюючим органом при проведенні перевірки не спростована, а навіть підтверджена (накладні, фактична наявність товару, його використання та отримання поштою тощо). Порушення платником податку - постачальником податкового законодавства може бути підставою для позбавлення іншого платника податку - покупця права на отримання податкової вигоди у вигляді збільшення суми податкового кредиту лише за встановленого факту їхніх сумісних дій щодо незаконної мінімізації податкових зобов`язань. Обставини, які б достовірно свідчили про наявність таких фактів, у процесі перевірки не встановлені.
Колегія суддів зазначає, що на підтвердження виконання зазначених господарських операцій позивачем було надано копії видаткових та податкових накладних, а також проведено оплату послуг, що підтверджується платіжними дорученнями та актами прийому-передачі векселя, копії яких мітяться в матеріалах справи. В свою чергу, відповідачем не наведено переконливих доводів, що ґрунтуються на об`єктивній інформації та спростовують факти господарської діяльності, засвідчені вказаними документами, а також не представлено жодних доказів на підтвердження того, що відомості, які містяться в цих документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі.
Відтак, колегія суддів вважає, що господарські операції між позивачем та його контрагентами фактично здійснені та підтверджені належним чином оформленими первинними бухгалтерськими та іншими документами, які відображають реальність таких операцій, та спричиняють реальні зміни майнового стану підприємства, що підтверджує наявність руху його активів.
Крім того, для віднесення відповідних сум податків, сплачених в ціні товару, до податкового кредиту, в розумінні    Податкового кодексу України, не передбачається обов`язкова умова про сплату цих сум до бюджету контрагентами. Якщо контрагент не виконав своїх зобов`язань по належному формуванню первинних документів для підтвердження податкового кредиту або зобов`язання з податку на додану вартість, то це не може тягнути відповідальності та негативних наслідків саме щодо цієї особи. Зазначена обставина не є підставою для позбавлення платника податку права на формування податкового кредиту з податку на додану вартість у разі, якщо останній виконав усі передбачені законом умови щодо формування податкового кредиту з податку на додану вартість та має всі документальні підтвердження його розміру.
Даний висновок також узгоджується із практикою Європейського Суду з прав людини. Так, у справі «БУЛВЕС» АД проти Болгарії» (заява № 3991/03) Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні від 22 січня 2009 року зазначив, що «платник податку не повинен нести наслідків невиконання постачальником його зобов`язань зі сплати податку і в результаті сплачувати ПДВ другий раз, а також сплачувати пеню. На думку суду, такі вимоги стали надмірним тягарем для платника податку, що порушило справедливий баланс, який повинен підтримуватися між вимогами суспільного інтересу та вимогами захисту права власності».
Таким чином, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про наявність підстав для визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення ГУ ДПС у Харківській області від 21.02.2020 року № 00000350511.
Щодо посилань податкового органу на відсутність товарно-транспортних накладних, суд зазначає, що вказані обставини    не є безумовною підставою ставити під сумнів здійснення господарських операцій. Правила перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні не встановлюють правил податкового обліку податкового кредиту платника податків. При цьому, документи обумовлені правилами перевезень вантажів автомобільним транспортом, зокрема, товарно-транспортна накладна та подорожній лист, не є документами первинного бухгалтерського обліку, що підтверджують обставини придбання та продажу товарно-матеріальних цінностей.    
Крім того, як вже встановлено судом передача товару була здійснена на місці надання послуг, а саме 61054, м. Харків, вул. Барабашова, 8, електродепо «Салтівське», що передбачено умовами договору, укладеного із замовником позивача.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду    від 05.02.2019 по справі № 813/123/16.
Щодо посилань відповідача на те, що у контрагентів позивача недостатньо трудових ресурсів для постачання товарів, суд зазначає, що розвантажувальні роботи проводились власними силами позивача із залученням працівників підприємства. Жодна одиниця поставленого товару із перелічених в акті перевірки видаткових накладних, не важить більше 50 кг, отже, їх розвантаження не потребувало залучення спеціалістів або використання спеціального обладнання. На підтвердження зазначеного позивачем до матеріалів справи долучено штатний розклад Товариства з обмеженою відповідальністю "Ваго-Рев" (т. 1, а.с. 209-214).    
Посилання ГУ ДПС у Харківській області на наявність порушених кримінальних проваджень стосовно контрагентів позивача суд вважає необґрунтованими, оскільки єдиним належним та допустимим доказом вчинення згаданого діяння є виключно обвинувальний вирок суду у кримінальному провадженні. На момент проведення перевірки контролюючим органом такого вироку виявлено не було, в основу оскаржених рішень факту існування такого вироку не покладено.
Згідно    ст. 204 ЦК України    правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Тобто головною підставою вважати правочин нікчемним являється його недійсність, встановлена законом. Саме законом, а не актами, які б факти в цьому акті не були відображені. Вказані ж в акті висновки є суто суб`єктивною думкою та не підтверджуються матеріалами справи, оскільки були зроблені за відсутності інформації, яка надається в передбаченому законодавством порядку.
В матеріалах справи відсутні докази наявності між позивачем та його контрагентами взаємоузгоджених спільних зловмисних дій, спрямованих на порушення існуючого в державі суспільного ладу або моральних засад з метою проведення безтоварних операцій та отримання незаконної податкової вигоди. Таких доказів суду відповідачем не надано, а судом при дослідженні матеріалів судової справи не виявлено.
Інші доводи апеляційної скарги та заперечення учасників справи на висновки колегії суддів не впливають.
При цьому, колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (№ 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (№ 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).  
Згідно п. 1 ч. 1    ст. 315 КАС України    за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
У відповідності до ч. 1    ст. 316 КАС України    суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги спростовані наведеними вище обставинами та нормативно-правовим обґрунтуванням, у зв`язку з чим підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.
Підстави для розподілу судових витрат відсутні.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст.    292,    293,    308,    310,    315,    316,    321,    322,    325 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Харківській області залишити без задоволення, а рішення Харківського окружного адміністративного суду від 18 червня 2020 року, - без змін. 
Постанова Другого апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку на протязі тридцяти днів, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя 	(підпис)	Л.В. Мельнікова	
Судді	(підпис)  (підпис) 	С.С. Рєзнікова    А.О. Бегунц   	
          Постанова у повному обсязі виготовлена і підписана 12 листопада 2020 року.