ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

27 жовтня 2020 року 	м. Дніпро	справа № 160/11333/19	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Шлай А.В. (доповідач),
                               суддів:  Прокопчук Т.С., Кругового О.О.,     
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22 липня 2020 р. (суддя Прудник С.В.) в адміністративній справі № 160/11333/19 за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області,   про визнання протиправною та скасування постанови, -
                                                            В С Т А Н О В И В:
          Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 вернулась до із позовною заявою про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області № ДН-2564/268/АВ/ТД-ФС/539 від 08.10.2019 у розмірі 125 190 грн. 
В обгрунтування позову вказувалось на відсутність законних підстав для проведення інспекційного відвідування, відсутність обставини порушення позивачем законодавства про працю, недотримання відповідачем порядку проведення позапланового заходу.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22 липня 2020 р., ухваленим за результатами розгляду справи за правилами загального позовного провадження, у задоволенні позову відмовлено.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить оскаржуване рішення суду скасувати та ухвалити нове, задовольнивши адміністративний позов. Скаржник вказує, що на момент ухвалення оскарженого рішення судом першої інстанції  не врахована обставина виконання Припису про усунення виявлених порушень №ДН-2564/268/АВ/П від 16.09.2019. Повідомлення про прийняття працівника на роботу з 01.01.2019 з моменту виникнення правових підстав для використання у своїй господарській діяльності тимчасової торгівельної споруди кіоску « ІНФОРМАЦІЯ_1 » по АДРЕСА_1 . Судом першої інстанції також порушені положення Конституції України, оскільки Законом України «Про внесення змін до Кодексу законів про працю України» від 12.12.2019 № 378-ІХ, який набрав чинності 02.02.2020, тобто до ухвалення рішення у даній адміністративній справі, пом`якшується відповідальність роботодавців за порушення законодавства про працю. Суд першої інстанції не встановив особу, яка, нібито, здійснювала покупку квітів, не було відібрано від даної особи жодних пояснень, безпідставно залучивши до справи відеозапис інспекційного відвідування. 
У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить залишити рішення суду першої інстанції без змін як законне та обґрунтоване.
Розгляд апеляційної скарги здійснено в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, як це передбачено статтею 311 Кодексу адміністративного судочинства України.
Судом першої інстанції встановлено наступні обставини:
У період з 12.09.2019 по 16.09.2019 фахівцями ГУ Держпраці у Дніпропетровській області присутності фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 проведено інспекційне відвідування фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 з питань оформлення трудових відносин), адреса здійснення діяльності: АДРЕСА_1 . (кіоск « ІНФОРМАЦІЯ_1 »). За результатами інспекційного відвідування 16.09.2019 складено Акт № ДН-2564/268/АВ, Припис про усунення виявлених порушень № ДН-2564/268/АВ/П, Постанова про накладення штрафу № ДН-2564/268/АВ/ТД-ФС/539 від 08.10.2019. 
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку про правомірність спірної постанови.
Здійснюючи перевірку оскарженого рішення суду першої інстанції, колегія суддів керується приписами статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до яких рішення суду повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
          За вимогами статті 244 Кодексу адміністративного судочинства України під час ухвалення рішення суд вирішує: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються (п. 1 ч.1); чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження (п.2 ч.1); яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин (п.3 ч.1); чи слід позов задовольнити або в позові відмовити (п. 4 ч.1).
          Скаржник стверджує, що у відповідача відсутні законні підставі для проведення інспекційного відвідування.
  Відповідно до   статті 259 КЗпП України, державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. 
    Порядок здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю затверджений   постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 року № 823. Частиною 2 цього Порядку визначено, що заходи державного контролю за додержанням законодавства про працю здійснюються у формі інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань, що проводяться інспекторами праці Держпраці та її територіальних органів. Відповідно до підпункту 3 пункту 5 Порядку № 823, підставами для здійснення інспекційних відвідувань є, зокрема, рішення керівника органу контролю про проведення інспекційних відвідувань, прийняте за результатами аналізу інформації, отриманої із засобів масової інформації, інших джерел, доступ до яких не обмежений законодавством, та джерел, зазначених у підпунктах 1, 2, 4-7 цього пункту. Одними з таких джерел, які передбачені підпунктами 5, 6 пункту 5 Порядку № 823, є повідомлення посадових осіб органів державного нагляду (контролю) про виявлені в ході виконання ними повноважень ознак порушення законодавства про працю щодо неоформлення та/або порушення порядку оформлення трудових відносин; інформація ДПС та її територіальних органів про: невідповідність кількості працівників роботодавця обсягам виробництва (виконаних робіт, наданих послуг) до середніх показників за відповідним видом економічної діяльності.
          Як встановив суд першої інстанції, рішення керівника контролюючого органу про проведення інспекційного відвідування прийнято за результатами аналізу інформації, отриманої листом № 3778/19 від 02.08.2019 в межах повноважень та у спосіб, визначений чинним законодавством.
          Скаржник стверджує, що на момент постановлення судового рішення відбулись зміни у Кодексі законів про працю України, якими пом`якшено відповідальність роботодавців за порушення законодавства про працю, що не було враховано судом першої інстанції.
          Колегія суддів звертає увагу, що адміністративні суди не наділені повноваженнями самостійного визначення суми штрафу. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють їх на відповідність критеріям, визначеним статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України. 
          Станом на день прийняття спірної постанови № ДН-2564/268/АВ/ТД-ФС/539 від 08.10.2019 абз. 2 частини 2 статті 265 КЗпП України передбачалось, що юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків - у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення.
          Зважаючи на наведені вище обставини, колегія суддів вважає безпідставними доводи скаржника про порушення судом першої інстанції Конституції України.
          Скаржник також стверджує, що висновки відповідача про порушення трудового законодавства, з якими погодився суд першої інстанції, ґрунтуються на припущеннях.
          Колегія суддів критично ставиться до таких доводів, оскільки позивач підтверджує обставину виконання нею вимог Припису № ДН-2564/268/АВ/П без оскарження його в судовому порядку. В цьому Приписі констатована обставина допущення позивачем порушень трудового законодавства, яке полягає у допуску працівника без оформлення трудових відносин, без укладання трудового договору та повідомлення про прийняття працівника на роботу. Крім того, позивач не заперечувала той факт, що ОСОБА_2 іноді допомагає у підготовці до майбутньої торгівельної діяльності. Однак зібрані під час інспекційного відвідування докази, у тому числі, пояснення ОСОБА_2 , свідчать про фактичну роботу торгівельного кіоску « ІНФОРМАЦІЯ_1 ». Також, суд першої інстанції допитав зазначену особу в якості свідка, яка підтвердила надання нею допомоги позивачу в реалізації квітів.
Зважаючи на те, що доводи апеляційної інстанції висновки суду першої інстанції не спростовують, підстави для скасування оскарженого рішення суду, передбачені статтею 317 Кодексу адміністративного судочинства України, відсутні.
Керуючись статтями   315,   316,   321,   322,   325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -
П О С Т А Н О В И В:
          Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
          Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22 липня 2020 р.  в адміністративній справі № 160/11333/19 - залишити без змін.
          Постанова суду набирає законної сили 27 жовтня 2020 р. і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду. 
   
Головуючий - суддя                                                                      А.В. Шлай 

                               суддя                                                                      Т.С. Прокопчук 

                               суддя                                                                      О.О. Круговий