Ухвала
 
18 листопада 2020 року
м. Київ
 
справа № 447/2497/16-ц
провадження № 61-14482ск20
 
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Коротенка Є. В.,  розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Миколаївського районного суду Львівської області від 27 травня 2020 року та постанову Львівського апеляційного суду від 14 вересня 2020 року у справі за скаргою ОСОБА_1 в порядку статті 447 ЦПК України про здійснення судового контролю,
 
ВСТАНОВИВ:
У грудні 2019 року ОСОБА_1 в порядку статті 447 ЦПК України звернувся до суду зі скаргою на дії Миколаївського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області.
Ухвалою Миколаївського районного суду Львівської області від 27 травня 2020 року скаргу ОСОБА_1 в порядку статті 447 ЦПК України про здійснення судового контролю задоволено частково.
Визнано протиправною бездіяльність Державної виконавчої служби відділу Миколаївського району Львівської області.
Постановою Львівського апеляційного суду від 14 вересня 2020 року ухвалу Миколаївського районного суду Львівської області від 27 травня 2020 року залишено без змін.
02 жовтня 2020 (згідно з відміткою на поштовому конверті) ОСОБА_1 подав до Верховного Суду засобами поштового зв`язку касаційну скаргу на ухвалу Миколаївського районного суду Львівської області від 27 травня 2020 року та постанову Львівського апеляційного суду від 14 вересня 2020 року.
Ухвалою Верховного Суду від 07 жовтня 2020 року касаційну скаргу                    залишено без руху та надано строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали.
Так, заявнику необхідно було подати до Верховного Суду документ, що підтверджує сплату судового збору у встановлених порядку та розмірі.
Одночасно заявнику було роз`яснено, що, у разі невиконання у встановлений строк цієї ухвали, касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута.
 
У жовтні 2020 року від ОСОБА_1 до Верховного Суду надійшла касаційна скарга (усунення недоліків згідно ухвали від 07 жовтня 2020 року), в якій заявник просить відкрити касаційне провадження, посилаючись на те, що він є учасником бойових дій, тому звільнений від сплати судового збору  за подання даної касаційної скарги. Крім того, вказує, що за подання до суду касаційної скарги на рішення у справах за скаргами на дії державного виконавця сплата судового збору чинним законодавством України не передбачена.   
В ухвалі від 07 жовтня 2020 року про залишення касаційної скарги без руху Верховний Судом було зазначено, що відповідно до пункту 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав.
Так, правовий статус ветеранів війни, забезпечення створення належних умов для їх життєзабезпечення та членів їх сімей, встановлені Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».
У статті 22 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» передбачено, що особи, на яких поширюється дія цього нормативного акту, отримують безоплатну правову допомогу щодо питань, пов`язаних з їх соціальним захистом, а також звільняються від судових витрат, пов`язаних з розглядом цих питань.
Вирішуючи питання про стягнення судового збору з особи, яка має статус учасника бойових дій, для правильного застосування норм пункту 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» суд має враховувати предмет та підстави позову, перевіряти чи стосується така справа захисту прав цих осіб з урахуванням положень статей 12, 22 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».
Вказана правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 09 жовтня 2019 року у справі № 9901/311/19 (провадження № 11-795заі19), від 12 лютого 2020 року у справі № 545/1149/17 (провадження № 14-730цс19).
Заявник оскаржує судові рішення у справі за його скаргою на дії державної виконавчої служби щодо неналежного виконання рішення Миколаївського районного суду м. Львова від 22 січня 2018 року у справі про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошових коштів. 
Отже, зазначений спір не пов`язаний із захистом порушених прав заявника саме як учасника бойових дій.
За таких обставин, відсутні правові підстави для звільнення заявника від сплати судового збору за подання касаційної скарги, а тому йому необхідно було сплатити судовий збір за її подання у встановлених порядку та розмірі.
Крім цього, перелік заяв і скарг, за подання яких не справляється судовий збір, наведений у частині другій статті 3 Закону України «Про судовий збір», і в цьому переліку відсутні скарги щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів державної виконавчої служби.
Водночас у частині другій статті 4 Закону України «Про судовий збір» не встановлено ставки судового збору за подання скарг на дії чи бездіяльність органів державної виконавчої служби.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 29 травня 2018 року, в справі № 12-66гс18, дійшла висновку, що підпунктом 7 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» визначено ставку судового збору з апеляційної і касаційної скарг на всі без винятку ухвали суду, які підлягають оскарженню, незалежно від того, чи передбачено вказаним Законом справляння судового збору за подання тих заяв, за результатами розгляду яких виносяться відповідні ухвали.
Відповідно до частини другої статті 416 ЦПК України та частини першої статті 417 ЦПК України висновок Великої Палати Верховного Суду про те, як саме повинна застосовуватися норма матеріального права, є обов`язковим для застосування судами.
У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 20 червня 2018 року у справі № 752/7347/16-ц, на підставі постанови Великої Палати Верховного Суду від 29 травня 2018 року у справі № 915/955/15, зроблено висновок, що якщо за подання скарги на дії державного виконавця до суду першої інстанції законом не встановлено для заявника обов`язок сплачувати судовий збір, то в разі оскарження заінтересованою особою постановленого судом першої інстанції судового рішення за результатами розгляду зазначеної скарги судовий збір справляється на загальних підставах, встановлених у підпункті 9 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір».
Таким чином, за подання касаційної скарги у даній справі, судовий збір сплачується на загальних підставах.
Натомість, ОСОБА_1 ухвалу Верховного Суду від 07 жовтня 2020 року не виконав, доказів на підтвердження сплати судового збору суду не надав.
 
Необхідно зазначити, що з метою запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19 Кабінет Міністрів України постановою від               11 березня 2020 року № 211 установив з 12 березня 2020 року на території України карантин.
 
Згідно з пунктом 3 розділу XII «Прикінцеві положення» Цивільного процесуального кодексу України, з урахуванням змін, внесених Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 18 червня 2020 року № 731-ІХ, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином».
 
Заяв про продовження встановленого судом процесуального строку станом на 17листопада 2020 року від ОСОБА_1 не надходило. 
 
Відповідно до частини першої статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. 
 
Відповідно до частини п`ятої, шостої статті 393 ЦПК України питання про залишення касаційної скарги без руху суддя-доповідач вирішує протягом десяти днів з дня надходження касаційної скарги. Питання про повернення касаційної скарги суд касаційної інстанції вирішує протягом десяти днів з дня надходження касаційної скарги або з дня закінчення строку на усунення недоліків. Про повернення касаційної скарги постановляється ухвала.
 
Враховуючи, що заявник не усунув недоліки касаційної скарги, на підставі статті 393 ЦПК України касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Миколаївського районного суду Львівської області від 27 травня 2020 року та постанову Львівського апеляційного суду від 14 вересня 2020 року необхідно визнати неподаною та повернути.
 
Одночасно суд має роз`яснити, що повернення касаційної скарги не перешкоджає повторному зверненню зі скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.
 
На підставі наведеного, керуючись статтями 392, 393 ЦПК України,
 
УХВАЛИВ:
 
Касаційну скаргу  ОСОБА_1 на ухвалу Миколаївського районного суду Львівської області від 27 травня 2020 року та постанову Львівського апеляційного суду від 14 вересня 2020 року у справі за скаргою ОСОБА_1 в порядку статті 447 ЦПК України про здійснення судового контролю визнати неподаною та повернути заявнику.
 
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.

 
Суддя                                                                                                  Є. В.  Коротенко