УКРАЇНА
ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
                                                                               Справа № 686/9372/16-ц
Провадження № 22-ц/4820/1348/20
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2020 року м. Хмельницький
Хмельницький апеляційний суд у складі
 
колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
П`єнти І.В. (суддя-доповідач), Корніюк А.П., Талалай О.І.
секретар судового засідання Садік Н.Д.
за участю: представника позивача Галюка В.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 686/9372/16-ц в частині позову Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 03 липня 2019 року (суддя Карплюк О.І.).
Заслухавши доповідача, пояснення представника учасника справи, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, суд

в с т а н о в и в:
У квітні 2016 року ПАТ АБ «Укргазбанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1  про стягнення заборгованості за кредитним договором. 
В обґрунтування позовних вимог зазначалось, що 17.01.2007 між банком та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 172007 про надання кредиту в сумі 67485,15 доларів США на строк до 16.01.2032 зі сплатою 8,9 % річних, щомісячною комісією 0,2 % від суми кредиту та сплатою одноразової комісії в розмірі 1% від суми кредиту. За умовами договору позичальник зобов`язався повернути кредит, сплатити відсотки за користування кредитними коштами та комісію в строк та в порядку, які встановлені цим договором.
На забезпечення виконання зобов`язань за кредитом 17.01.2007 між банком та ОСОБА_1 було укладено договір іпотеки, предметом якого є трьохкімнатна квартира АДРЕСА_1 .
Проте, в порушення вимог чинного цивільного законодавства України та зазначених умов договору, позичальник ОСОБА_1 зобов`язання за кредитом належним чином не виконав, у зв`язку з чим станом на 16.03.2016 виникла заборгованість в загальному розмірі 49885,95 доларів США та 34973,63 грн, яка складається з 2287,23 доларів США прострочена заборгованість по кредиту; 4456,05 доларів США прострочена заборгованість по процентам; 42965,60 строкова заборгованість по кредиту; 177,07 доларів США поточна заборгованість по процентам; 10363,79 грн пеня за несвоєчасне погашення кредиту; 24609,84 грн пеня за несвоєчасну сплату процентів, а також заборгованість по щомісячній комісії в розмірі 48 376 грн 47 коп.
Враховуючи викладене вище, позивач просив стягнути з відповідача заборгованість в сумі 49885,95 доларів США та 83341 грн 10 коп, та судові витрати.
Заочним рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 12 липня 2016 року позов задоволено. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» прострочену заборгованість за кредитом в сумі 2287,23 долара США, заборгованість по процентах прострочену – 4456,05 долара США, заборгованість по кредиту строкову 42965,60 доларів США, заборгованість по процентах поточну – 177,07 доларів США, пеню за несвоєчасне погашення кредиту – 10363 грн 79 коп, пеню за несвоєчасну сплату процентів – 24609 грн 84 коп, а всього: 49885,95 доларів США та 34973 грн 63 коп. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» заборгованість по щорічній комісії в сумі 48367 грн 47 коп та судовий збір в сумі 20843 грн 59 коп.
Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 29 січня 2018 року заочне рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 12 липня 2016 року скасовано.
У лютому 2019 року  ОСОБА_1 звернувся до суду з зустрічним позовом до ПАТ АБ «Укргазбанк» про визнання недійсним кредитного договору.
В обґрунтування зустрічного позову зазначав, що оспорений ним договір був укладений з порушенням вимог ЦК України та Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки містить умови, які вказують на здійснення банком нечесної підприємницької діяльності, що, в свою чергу, призвело до навмисного введення його в оману банком. Доказами цієї обставини, є, зокрема, висновок судової експертизи, яким встановлено численні порушення банківською установою вимог нормативних актів під час укладення договору кредиту.
Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 02 березня 2018 року зустрічний позов ОСОБА_1 прийнято до спільного розгляду з первісним позовом ПАТ АБ «Укргазбанк».
Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 03 липня 2019 року Хмельницької області від 03.07.2019 року позов банку задоволено. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ПАТ АТ «Укргазбанк» прострочену заборгованість за кредитом в сумі 2287,23 дол США та за процентами в сумі 4456,05 дол США, строкову заборгованість за кредитом в розмірі 42965,60 дол США, поточну заборгованість по процентам в сумі 177,07 дол США, пеню за несвоєчасне погашення кредиту в сумі 10363,79 грн, пеню за несвоєчасну сплату процентів в сумі 24609,84 грн, заборгованість по щомісячній комісії в розмірі 48367,47 грн, а всього 49885,95 дол США та 83341,10 грн, а також судовий збір в сумі 20843,59 грн. У задоволенні зустрічного позову відмовлено.
В апеляційній скарзі  ОСОБА_1 не погоджується з рішенням суду першої інстанції, просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні позову банку про стягнення заборгованості, а зустрічний позов про визнання недійсним кредитного договору задовольнити. Вказував на необґрунтованість висновків суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права. На думку апелянта, судом не надано належної оцінки доказам у справі, які вказують на недійсність спірного правочину, зокрема, висновку судової експертизи, не наведено мотивів, якими керувався суд, відхиляючи подані ним докази та приймаючи до уваги докази, подані кредитною установою. При цьому, навів обґрунтування своїх вимог, які є аналогічними позовним вимогам. 
ПАТ АБ «Укргазбанк» подано відзив на апеляційну скаргу, в якому банк посилається на законність рішення суду першої інстанції та обґрунтованість висновків суду щодо відсутності підстав для визнання недійсним кредитного договору та задоволення позову про стягнення заборгованості по кредиту.
Постановою Хмельницького апеляційного суду від 16 жовтня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 03 липня 2019 року скасовано та ухвалено нове судове рішення. У задоволенні позову ПАТ АБ «Укргазбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та зустрічного позову ОСОБА_1 до ПАТ АБ «Укргазбанк» про визнання кредитного договору недійсним відмовлено. Стягнуто з ПАТ АБ «Укргазбанк» на користь ОСОБА_1 3421 грн 45 коп судових витрат по сплаті судового збору.
Постановою Верховного Суду від 08 липня 2020 року касаційну скаргу ПАТ АБ «Укргазбанк» задоволено частково, касаційну скаргу  ОСОБА_1  залишено без задоволення. Постанову Хмельницького апеляційного суду від 16 жовтня 2019 року в частині вирішення позовних вимог ПАТ АБ «Укргазбанк» скасовано. Справу у наведеній частині передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. В іншій частині постанову Хмельницького апеляційного суду від 16 жовтня 2019 року залишено без змін.
Представник позивача ПАТ АБ «Укргазбанк» в судовому засіданні просив апеляційну скаргу залишити без задоволення.
Відповідач та його представник в судове засідання не з`явились, про день, місце і час слухання справи повідомлені належним чином, подали суду клопотання про слухання справи в даному судовому засіданні у їхню відсутність.
Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Задовольняючи первісні позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з доведеності позовних вимог банку.
Проте, з таким висновком суду першої інстанції не можна погодитись в повній мірі.
Судом першої інстанції правильно встановлено, що 17 січня 2007 року між ПАТ АБ «Укргазбанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір, відповідно до якого останній отримав кредит у розмірі 67 485,15 доларів США на строк до 16 січня 2032 року зі сплатою 8,9 % річних, щомісячною комісією 0,2 % від суми кредиту та сплатою одноразової комісії в розмірі 1 % від суми кредиту. Позичальник зобов`язався повернути кредит, сплатити відсотки за користування кредитними коштами та комісійні в строк та в порядку, які встановлені кредитним договором (а.с. 14-17 т. 1).
До кредитного договору між сторонами були укладені також додаткові угоди від 07 липня 2008 року № 1, від 12 лютого 2009 року № 2 та від 12 грудня 2009 року № 3 (а.с. 18-20 т. 1).
На забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором від 17 січня 2007 року між банком та ОСОБА_1 укладено договір іпотеки, предметом якого є трикімнатна квартира АДРЕСА_1 (а.с. 21-22 т. 1).
Пунктом 3.3.2. кредитного договору передбачено обов`язок позичальника сплачувати проценти за користування кредитом щомісячно, виходячи з 8,9% річних на рахунок № НОМЕР_1 у ВАТ АБ «Укргазбанк».
Відповідно до пунктів 4.1., 4.2. кредитного договору, у випадку невиконання та/або неналежного виконання позичальником умов цього договору (втому числі, несвоєчасного виконання грошових зобов`язань (з простроченням їх виконання більше ніж на один робочий день), що випливають з цього договору, а саме: несплати процентів та/або несвоєчасного повернення кредиту або його частини) банк має право на свій розсуд внести зміни/доповнення до цього договору в односторонньому порядку (внести зміни до умов зобов`язань своїх та/або позичальника, включаючи зміну позичальнику процентної ставки за користування кредитом та встановлення її на рівні 8,9 % річних, а також включаючи зміну процентної ставки, що нараховується на залишок простроченої заборгованості за простроченим кредитом, виходячи із 9,9 % річних). Про внесення відповідних односторонніх змін (доповнень) до цього договору, включаючи його розірвання, банк попереджає позичальника не менше ніж за сім календарних днів із зазначенням, які саме зміни (включаючи розірвання цього договору) до цього договору будуть внесені банком в односторонньому порядку. Зміни (включаючи розірвання цього договору), внесені банком в односторонньому порядку, набиратимуть чинності в строки, визначені банком у таких письмових змінах, що будуть надіслані позичальнику, але в будь-якому разі такі письмові зміни набиратимуть чинності лише зі спливом семиденного терміну з дня надіслання банком позичальнику письмового попередження про внесення банком в односторонньому порядку змін (включаючи розірвання цього договору) до цього договору.
Сторони домовились, що необхідним та достатнім доказом надіслання банком позичальнику письмового попередження про внесення змін до цього Договору (включаючи розірвання цього Договору в односторонньому порядку та самих письмових змін до цього Договору (включаючи розірвання цього Договору), що вносяться банком згідно цього розділу в односторонньому порядку є поштова квитанція (касовий/фінансовий чек) поштового відділення про прийняття від банку поштових відправлень – рекомендованих листів з описом вкладення на адресу позичальника, зазначеному в розділі «Адреси та банківські реквізити сторін» цього договору, або наданої позичальником у випадку зміни його місцезнаходження.
Отже, як вбачається зі змісту вищевказаних положень кредитного договору, сторони обумовили можливість внесення змін до умов договору, зокрема, що стосується також і зміни процентної ставки, виключно із застосуванням письмової процедури із наданням доказів надіслання відповідного письмового попередження.
Відповідно до наданого банком розрахунку заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором, процентна ставка у розмірі 8,9 % періодично змінювалася в сторону збільшення у зв`язку з наявністю простроченої заборгованості до 9,9 % (в періоди 20 квітня 2015 року – 30 квітня 2015 року; 01 травня 2015 року – 17 травня 2015 року; 18 травня 2015 року – 31 травня 2015 року; 01 червня 2015 року – 17 червня 2015 року; 18 червня 2015 року – 30 червня 2015 року, і в подальші періоди до 16 березня 2016 року).
Проте, позивачем не надано належних та допустимих доказів дотримання кредитною установою вимог п.п. 4.1., 4.2. Договору та повідомлення позичальника про відповідні зміни в умовах кредитування та встановлення підвищеної процентної ставки за користування кредитом. І з цього приводу, є підставними доводи апеляційної скарги.
Таким чином, слід прийти до висновку, що недотримання кредитором порядку внесення змін до істотних умов договору свідчить про те, що вищевказані зміни до розміру відсоткової ставки є такими, що не відповідають вимогам договору, тому не можуть бути визнані правомірними. Зміна відсоткової ставки без відома позичальника призвела до збільшення розміру кредиту, покладення на ОСОБА_1 додаткового фінансового навантаження.
Відповідно до витребуваного від банку за ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 07.09.2020 розрахунку, заборгованість за кредитним договором № 172007 від 17.01.2007 з врахуванням відсоткової ставки в розмірі 8,9 % річних станом на 16.03.2016 становить: заборгованість по кредиту строкова – 45 252,83 доларів США, заборгованість по кредиту прострочена – 0 доларів США, заборгованість по процентах поточна – 176,06 доларів США, заборгованість по процентах прострочена – 4446,49 доларів США, пеня за несвоєчасну сплату процентів – 24572,47 грн, заборгованість по щомісячній комісії в розмірі 48367,47 грн., а всього 49875,39 доларів США доларів США та 72939,94 грн. При цьому, заявлена у позові сума пені за несвоєчасне погашення кредиту в розмірі 10 363 грн 79 коп у розрахунку відсутня.
Договір є підставою виникнення цивільних прав і обов`язків (статті 11, 626 ЦК України), які мають виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до договору (стаття 526 ЦК України), а одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається (стаття 525 ЦК України).
У частині першій статті 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Згідно з частинами першою та другою статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
За частиною першою статті 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).
За статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
За змістом статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
А тому, з урахуванням зазначених обставин та наведених норм матеріального права, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість по кредиту строкова – 45 252,83 доларів США, заборгованість по процентах поточна – 176,06 доларів США, заборгованість по процентах прострочена – 4446,49 доларів США, пеня за несвоєчасну сплату процентів – 24572,47 грн, заборгованість по щомісячній комісії в розмірі 48367,47 грн а всього 49875,39 доларів США доларів США та 72 939 грн 94 коп.
При цьому, не заслуговують на увагу посилання в апеляційній скарзі на те, що судом не досліджено правомірність нарахування банком щомісячної комісії, несправедливість умов договору щодо сплати щомісячної комісії в розмірі 0,2 % від суми кредиту, невизначення її розміру у грошовому виразі, оскільки при укладенні кредитного договору сторони домовились, що позичальник сплачує банку винагороду (комісію) у вказаному відсотковому відношенні відповідно до п. 1.1 договору, а тому вказані умови відповідають вимогам чинного на той час законодавства та вільному волевиявленню сторін.
Правові висновки про застосування положень частини п`ятої статті 11, частин першої, другої, п`ятої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту викладено Верховним Судом України в постанові від 16 листопада 2016 року у справі № 6-1746цс16 та Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 09 грудня 2019 року у справі № 524/5152/15-ц (провадження № 61-8862сво18).
За змістом частини п`ятої статті 11, частин першої, другої, п`ятої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів», в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки.
Аналіз указаних норм вказує на те, що несправедливими є положення договору про споживчий кредит, які містять умови про зміни у витратах, зокрема щодо плати за обслуговування кредиту, і це є підставою для визнання таких положень недійсними.
Згідно з абзацом другим частини четвертої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції, чинній момент укладення спірного кредитного договору) споживач не зобов`язаний сплачувати кредитодавцеві будь-які збори, відсотки або інші вартісні елементи кредиту, що не були зазначені у договорі.
Відповідно до частини восьмої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) нечіткі або двозначні положення договорів зі споживачами тлумачаться на користь споживача.
Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним.
16 жовтня 2011 року набрав чинності Закон України № 3795-VI від 22 вересня 2011 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо врегулювання відносин між кредиторами та споживачами фінансових послуг», яким частину четверту статті 11 Закону України Про захист прав споживачів» доповнено нормою наступного змісту: кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною.
Правила надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, за змістом пункту 3.6 яких банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь або за дії, які споживач здійснює на користь банку або що їх вчиняє банк, або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин, були затверджені постановою Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, тобто також після укладання сторонами кредитного договору від 17 січня 2007 року.
В силу вимог частини першої статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
З урахуванням вимог Конституції України про дію законів у часі викладені положення Правил та Закону України «Про захист прав споживачів» не можуть бути застосовані до спірних правовідносин, а тому відсутні підстави для визнання нікчемними положень кредитного договору про сплату на користь банку винагороди (комісії).
Зазначене узгоджується з правовим висновком Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 09 грудня 2019 року у справі № 524/5152/15-ц (провадження № 61-8862сво18), оскільки на час укладення кредитного договору, який є предметом розгляду у цій справі, законодавство не містило норм, які забороняли банкам встановлювати в кредитному договорі такий платіж, як комісія.
Крім того, постановою Хмельницького апеляційного суду від 16.10.2019 в задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_1 про визнання кредитного договору недійсним відмовлено, та постановою Верховного Суду від 08.07.2020 постанова апеляційної інстанції у вказаній частині залишена без змін.
З огляду на викладене, рішення суду першої інстанції в частині задоволення первісного позову ПАТ АБ «Укргазбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по пені за несвоєчасне погашення кредиту в розмірі 10363 грн 79 коп підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового судового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог; в частині задоволення первісного позову ПАТ АБ «Укргазбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по кредиту простроченій та строковій (тілу кредиту), заборгованості по процентах поточній та строковій, пені за несвоєчасну сплату процентів підлягає зміні, шляхом визначення суми заборгованості по кредиту строковій в розмірі 45252,83 долари США, та зменшення заборгованості по процентах простроченій до 4446,49 долари США, заборгованості по процентах поточній до 176,07 доларів США, пені за несвоєчасну сплату процентів до 24572 грн 47 коп, відповідно, зменшення загальної суми заборгованості, яка підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк», до 49875,39 доларів США та 72939 грн 94 коп.
Інші доводи апеляційної скарги також не містять посилання на докази, які б спростовували висновки суду першої інстанції в частині задоволення первісного позову і впливали на їх законність.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 03 липня 2019 року в частині задоволення первісного позову ПАТ АБ «Укргазбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по пені за несвоєчасне погашення кредиту в розмірі 10363 грн 79 коп скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.
Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 03 липня 2019 року в частині задоволення первісного позову ПАТ АБ «Укргазбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по кредиту простроченій та строковій (тілу кредиту), заборгованості по процентах поточній та строковій, пені за несвоєчасну сплату процентів змінити, визначивши суму заборгованості по кредиту строковій в розмірі 45252,83 долари США, зменшивши заборгованість по процентах прострочену до 4446,49 долари США, заборгованість по процентах поточну до 176,07 доларів США, пеню за несвоєчасну сплату процентів до 24572 грн 47 коп, відповідно, зменшивши загальну суму заборгованості, яка підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк», до 49875,39 доларів США та 72939 грн 94 коп.
В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Стягнути з ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» (місцезнаходження: вул. Єреванська, 1, м. Київ, 03087, ідентифікаційний код в ЄДРПОУ 23697280) 41366 грн 19 коп судового збору.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 14 грудня 2020 року.

Суддя-доповідач                                                І.В. П`єнта

Судді:                                                                А.П. Корніюк

       О.І. Талалай