Справа № 134/786/20
Провадження № 22-ц/801/1828/2020
Категорія: 39
Головуючий у суді 1-ї інстанції Зарічанський В. Г.
Доповідач:Якименко М. М.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2020 року	Справа № 134/786/20	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
судді - доповідача: Якименко М.М.,
суддів: Ковальчука О.В., Шемети Т.М.,
розглянувши в порядку спрощеного провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на заочне рішення Крижопільського районного суду Вінницької області від 15 липня 2020 року, ухвалене суддею Крижопільського районного суду Вінницької області Зарічанським В.Г.,
ВСТАНОВИВ:
В травні 2020 року позивач АТ КБ «ПриватБанк» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Позовні вимоги мотивовані тим, що 21.03.2019 між сторонами був укладений кредитний договір б/н шляхом підписання заяви, відповідно до якої відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту у розмірі, що зазначений у Довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на сайті www.privatbank.ua, складає між ним і банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. 
В подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 15000,00 грн.
Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту Банк керувався п. 2.1.1.2.5 Договору, на підставі яких відповідач при укладенні Договору дав свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою Банку. 
В порушення умов кредитного договору відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконує, у зв`язку з чим виникла заборгованість, яка станом на 16.04.2020 становить 22 801,02 гривень, з яких: 14060,55 грн. -заборгованість за тілом кредиту; - 7178,52 грн. - заборгованість за простроченими відсотками, а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн - штраф (фіксована частина) та 1061,95 грн - штраф (процентна складова), які позивач просить стягнути з відповідача на свою користь.
Заочним рішенням Крижопільського районного суду Вінницької області від 15 липня 2020  року позов задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за тілом кредиту у розмірі 14060,55 грн.. В решті позову відмовлено. 
Не погоджуючись із заочним рішенням суду, АТ КБ «ПриватБанк» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповноту з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду в частині відмовлених позовних вимог та ухвалити нове про задоволення позовних вимог. Також просить стягнути з відповідача судові витрати.
Основними доводами апеляційної скарги є те, що в підтвердження позовних вимог позивачем надані належні та допустимі докази. Відсутність підпису позичальника на Умовах та правилах не свідчить про те, що він не був ознайомлений з ними, не означає відсутність договірних правовідносин між сторонами та відсутність заборгованості. ОСОБА_1 поставивши підпис в Анкеті-заяві позичальника, яким засвідчив те, що він повністю згоден з умовами кредитування та отриманням кредиту саме на таких умовах. Суд не звернув увагу на те, що відповідачем разом з анкетою-заявою було підписано паспорт споживчого кредиту, в якому відповідач особистим підписом підтвердив ознайомлення з основними умовами кредитування з використанням кредитної картки. Зазначає, що відповідно до паспорту споживчого кредиту, сторони погодили процентну ставку у межах пільгового періоду, відсотків річних - 0,00001% процентну ставку за межами пільгового періоду, відсотків річних - 43,2 %, процентну ставку, яка застосовується при невиконання зобов`язання щодо повернення кредиту - 86,4 %.
Правом на подання відзиву на апеляційну скаргу відповідач не скористався.
До Вінницького апеляційного суду надійшли додаткові пояснення АТ КБ «ПриватБанк», подані представником  Роєм В.Л . , в яких представник просить задовольнити апеляційну скаргу та скасувати рішення в частині відмовлених позовних вимог, задовольнивши позовні вимоги повністю.
Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч.13 ст.7, ч.1 ст.369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Рішення суду в частині стягнення заборгованості по тілу кредиту в розмірі 14060,55 грн, апеляційним судом не перевіряється, оскільки в цій частині рішення суду не оскаржується.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали та обставини справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, позовних вимог, заявлених в суді першої інстанції, суд прийшов до наступного висновку.
За змістом ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Таким вимогам рішення суду не відповідає.
З матеріалів справи вбачається, що 21.03.2019 ОСОБА_1 підписано Анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у Приватбанку (а.с.11). Підписавши анкету-заяву відповідач погодився, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг. Він ознайомився та згоден з Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення у письмовому вигляді.
Одночасно з підписанням анкети - заяви, 21.03.2019 ОСОБА_1 підписав також паспорт споживчого кредиту, за змістом якого встановлено умови кредитування: тип кредиту - відновлювальна кредитна лінія, шляхом встановлення кредитного ліміту на кредитній картці; максимальна сума ліміту; строк договору - 240 місяців, та строк кредитування - до 240 місяців; спосіб та строк надання кредиту -на картковий рахунок (безготівковий); процентна ставка в межах та поза межами пільгового періоду визначена у розмірі 43,2% річних; тип процентної ставки - фіксована (може бути змінена за згодою кредитодавця та споживача шляхом укладання додаткової угоди до договору про споживчий кредит); орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом; встановлена реальна річна процентна ставка; порядок повернення кредиту; наслідки прострочення виконання чи невиконання зобов`язання; розмір штрафу за прострочення більш ніж на 30 днів за обов`язковими платежами за карткою - 500 грн + 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом, з урахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій; встановлена підвищена процентна ставка, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту - 86,4% річних (а.с. 12-13).
На підтвердження заявлених позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» надано копію анкети-заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку, яка підписана сторонами (а.с. 11); паспорт споживчого кредиту (а.с. 12-13); Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» (а.с. 14); довідку про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку(а.с. 9); довідку про видані картки (а.с. 10); розрахунок заборгованості за кредитним договором, згідно з якими станом на 16.04.2020 становить 22 801,02 гривень, з яких: 14060,55 грн. -заборгованість за тілом кредиту; - 7178,52 грн. - заборгованість за простроченими відсотками, а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн - штраф (фіксована частина) та 1061,95 грн - штраф (процентна складова) (а.с. 6-8) та Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг (а.с. 15-52).
Між сторонами виник спір з приводу повернення грошових коштів, отриманих в кредит, та відповідальності за неналежне виконання зобов`язань позичальником.
Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції свій висновок мотивував тим, що відповідач фактично використав кредитні кошти, проте обов`язку щодо повернення боргу не виконав, а також вимоги ч.2 ст. 530 ЦК України, тому підлягає до стягнення з ОСОБА_1 тіло кредиту в розмірі 14060,55 гривень.
Разом з тим, відмовляючи в частині стягнення заборгованості за простроченими відсотками, а також штрафів суд зазначив, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами досягнення між сторонами згоди щодо всіх істотних умов кредитного договору. 
З таким висновком апеляційна інстанція не може погодитись, з огляду на таке.
Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту, стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за відсотками за користування кредитними коштами.
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов?язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв?язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
Згідно положень статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
У даному випадку договірні правовідносини виникли між банком та фізичною особою - споживачем банківських послуг (частина перша статті 11 Закону України від 12 травня 1991 року № 1023-XII «Про захист прав споживачів»(далі - Закон №1023-XII), закон України від 15 листопада 2016 року № 1734-VIII «Про споживче кредитування» (далі Закон № 1734- ІII).
Оцінюючи доводи апеляційної скарги про неправомірність відмови в задоволенні позову про стягнення процентів та штрафів, слід заначити наступне.
Обґрунтовуючи позовні вимоги, банк вказував на те, що сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов договору, підписавши Анкету-заяву та паспорт споживчого кредиту, в якому зазначено розмір процентів та міститься застереження про погодження з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, що є загальнодоступною інформацією, яка розміщена у відділеннях банку та на офіційному сайті банку.
Велика Палата Верховного Суду в Постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19), в якій предметом розгляду були подібні правовідносини, зауважила, що Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/ не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного шляхом підписання анкети - заяви, оскільки за умови що вони не містять підпису позичальника, немає підстав вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.
Тобто при вирішенні спору суд повинен з`ясувати, які саме умови включені в заяву позичальника. 
У анкеті - заяві від 21.03.2019, підписаній сторонами, дійсно не зазначена процентна ставка та відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. 
У відповідності до частини 2 статті 9 Закону № 1734-VIII, до укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту.
Зазначена інформація безоплатно надається кредитодавцем споживачу за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту), встановленою у Додатку 1 до цього Закону, у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг", а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про електронну комерцію") із зазначенням дати надання такої інформації та терміну її актуальності. У такому разі кредитодавець визнається таким, що виконав вимоги щодо надання споживачу інформації до укладення договору про споживчий кредит згідно з частиною третьою цієї статті.
В справі що розглядається позивачем надано до суду підписаний позичальником  ОСОБА_1 паспорт споживчого кредиту, в якому визначено умови кредитування: процентна ставка в межах та поза межами пільгового періоду визначена у розмірі 43,2% річних; тип процентної ставки - фіксована (може бути змінена за згодою кредитодавця та споживача шляхом укладання додаткової угоди до договору про споживчий кредит); орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом (у т. ч. тіло кредиту, відсотки, комісії та інші платежі); встановлена реальна річна процентна ставка; порядок повернення кредиту; наслідки прострочення виконання чи невиконання зобов`язання; розмір штрафу за прострочення більш ніж на 30 днів за обов`язковими платежами за карткою - 500 грн + 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом, з урахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій; встановлена підвищена процентна ставка, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту - 86,4% річних.
Наданий позивачем паспорт споживчого кредиту за формою та змістовним наповненням відповідає вимогам, які до неї ставляться в Законі № 1734-VIII, тобто сторони досягли домовленості щодо всіх істотних умови договору позики (кредиту): погодили строк дії, умови повернення кредиту, процентну ставку, відповідальність за порушення виконання зобов`язань, тощо, на що суд першої інстанції уваги не звернув. Відтак, доводи апеляційної скарги в цій частині є обґрунтованими.
Статтею 1048 ЦК України закріплено право позикодавця на одержання від позичальника процентів від суми позики.
У справі що розглядається, позивач просив стягнути з відповідача 7178,52 грн - заборгованість за простроченими процентами, виходячи зі ставки 86,4 % річних, нарахованих у відповідності до умов, викладених в паспорті споживчого кредиту, підписаному позичальником ОСОБА_1 . 
Як уже зазначалося вище, паспорт споживчого кредиту позичальника дійсно містить умови про те, що процентна ставка, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту, становить 86,4 % річних.
Таким чином, заборгованість за процентами в розмірі 7178,52 грн, розрахованими виходячи зі ставки 86,4 % річних, з урахуванням того, що сторони погодили такі умови, підписавши паспорт споживчого кредиту, підлягає до стягнення.
Стосовно позовних вимог про стягнення штрафів, слід зазначити наступне.
Не може бути задоволена позовна вимога в частині стягнення штрафу (фіксована складова) в розмірі 500 грн, оскільки відповідно до змісту ч. 2 ст. 549 ЦК України штраф визначено як неустойку, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного, або неналежно виконаного зобов`язання, а відтак погоджена сторонами умова про нарахування штрафу (фіксована частина) в твердій грошовій сумі прямо суперечить нормам закону, а, як зазначено в частині 1 статті 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу.
Стосовно вимоги про стягнення штрафу (процентна складова) в розмірі 1061,95 грн, слід зазначити таке.
Відповідно до погоджених сторонами Умов кредитування, зазначених в підписаному позичальником ОСОБА_1 паспорті споживчого кредиту, сторони домовилися, що штраф складатиме 5 % від суми заборгованості по кредиту, з урахуванням нарахованих та прострочених процентів та комісії, а тому в цій частині позовні вимоги є обґрунтованими та до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає 1061,95 грн штрафу. 
За таких обставин, колегія суддів прийшла до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість по процентах за користування кредитом в розмірі 7178,52 грн та штраф (процентна складова) в розмірі 1061,95 грн.
Тому в цій частині рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про стягнення з відповідача вищевказаних сум заборгованості.
Разом з тим, апеляційний суд приходить до висновку, що розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції порушив норми процесуального права та неправильно застосував норми матеріального права, які підлягають застосуванню, не повно дослідив наявні у справі докази і не дав їм належну оцінку, внаслідок чого ухвалив незаконне й необґрунтоване судове рішення, яке не відповідає вимогам закону.
Відповідно до вимог ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. 
ОСОБА_1 не подав відзив на позовну заяву, яка розглядалась в порядку спрощеного позовного провадження (пункт 1 частини першої статті 274 ЦПК України) та не подав відзив на апеляційну скаргу, як і жодних доказів на спростування використання кредитних коштів.
Тому колегія суддів приходить до висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог та стягнення з  ОСОБА_1 заборгованість за простроченими відсотками в розмірі 7178,52 грн та штраф (процентна складова) в розмірі 1061,95 грн, оскільки позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку згідно кредитного договору, а в іншій частині рішення суду слід залишити без змін.
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
       Згідно зі статтею 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.        
       З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що рішення в частині відмови у стягненні заборгованості по відсоткам за користуванню кредитними коштами підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового рішення про задоволення позову.
Оскільки позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк» підлягають задоволенню частково, а саме: на 36,14% (розрахунок 8240,47 грн. (задоволена частинна вимог): 22801,02 грн. (ціна позову)) х 100 = 36,14%. 
       На підставі ст. 141 ч. 1, ч. 13 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судові витрати, а саме судовий збір за подачу позовної заяви у суд першої інстанції в розмірі 759,66 грн. (36,14% від 2102,00 грн.) та судовий збір за апеляційний розгляд справи в сумі 1139,49 грн. (36,14% від 3153,00 грн.), виходячи з принципу пропорційності до задоволених позовних вимог.
Дана справа згідно п. 2 ч. 6 ст. 19 ЦПК України є малозначною, оскільки ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб на момент подачі позову до суду. Критерій віднесення справи до малозначної (п.2 ч. 6 ст. 19 ЦПК України) є автоматичною підставою віднесення справи до такої категорії.
Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків встановлених цією ж нормою.
На підставі викладеного, керуючись ст.367, ч.1 ст. 369, 374, 376, 381-384, п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, суд,-
                                      ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.
Заочне рішення Крижопільського районного суду Вінницької області від 15 липня 2020 року в частині відмови в задоволенні позову про стягнення процентів, штрафу (процентної складової) скасувати та в цій частині постановити нове.
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (код ЄДРПОУ 14360570) заборгованість за простроченими відсотками в розмірі 7178,52 грн та штраф (процентна складова) в розмірі 1061,95 грн.
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (код ЄДРПОУ 14360570) судовий збір за подачу позовної заяви в розмірі 759,66 гривень та за подання апеляційної скарги в розмірі 1139,49 гривень, а всього 1899,15 гривень. 
В іншій частині рішення суду залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.
             Повний текст постанови складено 09 жовтня 2020 року.

Головуючий                                                                М.М. Якименко

Судді:                                                                          О.В. Ковальчук
                                                                               
Т.М. Шемета