КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ
 
09 грудня 2020 року місто Київ.
Справа 755/10148/17
Апеляційне провадження № 22-ц/824/14984/2020
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого  судді                   Желепи О.В.,
суддів:                                        Олійника В.І., Кулікової С.В.
секретар судового засідання     Міщенко Н.М.
розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу  ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 26 жовтня 2020 року (у складі судді Яровенко Н.О. повний текст складено 26.10.2020 року ) про залишення заяви про перегляд заочного рішення без розгляду
у справі за позовом Товариство з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-
 
в с т а н о в и в:
 
У липні 2017 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» звернулось до Дніпровського районного суду міста Києва з позовом до  ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.
Заочним рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 16 січня 2018 року позов задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» заборгованість в сумі 141903 грн. 38 коп.
 
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті»  судовий збір в розмірі 2128 грн. 56 коп.
 
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» судові витрати пов`язані з наданням правової допомоги у розмірі 6000 грн. 00 к.
 
19 жовтня 2020 року (відповідно до поштової відмітки) представником відповідача ОСОБА_1 , подано до суду заяву про перегляд заочного рішення в якій, в якій він просить скасувати заочне рішення посилаючись на те, що лише 25 вересня 2020 року представник ознайомився із матеріали справи та отримав копію заочного рішення від 16 січня 2018 року. Також представник зазначає, що відповідачем не було отримано жодної повістки за адресою реєстрації, оскільки за тією адресою вона фактично не проживає з сімейних обставин.
 
Ухвалою  Дніпровського районного суду міста Києва від 26 жовтня 2020 року заяву представника відповідача ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Дніпровського районного суду м.Києва від 16 січня 2018 року у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості залишено без розгляду.
 
Не погоджуючись з такою ухвалою, ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 10.11.2020 року звернувся безпосередньо до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 26 жовтня 2020 року  та постановити нову, якою задовольнити заяву про перегляд заочного рішення.
 
Апеляційну скаргу обґрунтовувано тим, щосуд першої інстанції не врахував, що заява про перегляд заочного рішення була подана відповідачем під час дії карантину, та одночасно відповідачем заявлено клопотання про поновлення процесуального строку з підстав, зокрема, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином, зокрема Постановою Кабінету Міністрів України від 13.10.2020 № 956 внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 22.07.2020 № 641 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби СОУШ-19, спричиненої коронавірусом SARS-СОУ-2» щодо строків обмежувальних заходів на території України, а саме продовжено їх до 31.12.2020 року.
 
Вважає, що наведена у клопотанні обставина, яка безпосередньо унеможливлювала  вчасне  подання заяви про перегляд заочного рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 16 січня 2018 року, була поважною причиною, а тому процесуальний строк підлягав поновленню.
Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
В судовому засіданні ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.
Представник ТОВ «Порше Мобіліті»  в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений.
Заслухавши доповідь судді Желепи О.В., пояснення учасників справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.
За правилом частин першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Залишаючи  заяву про перегляд заочного рішення без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що заявник звернувся із заявою про перегляд заочного рішення із пропуском строку звернення до суду, доказів поважності пропуску не надав. 
З таким висновком суду колегія суддів погодитися не може, враховуючи наступне. 
За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист. Однією з таких гарантій права сторони на судовий захист є право оскарження судових рішень (стаття 129 Конституції України).
Європейський суд з прав людини, розглядаючи справи щодо порушення права на справедливий судовий розгляд, тлумачить вказану статтю Конвенції як таку, що не лише містить детальний опис гарантій, наданих сторонам у цивільних справах, а й захищає у першу чергу те, що дає можливість практично користуватися такими гарантіями - доступ до суду.
Отже, право на справедливий судовий розгляд, закріплене в пункті 1 статті 6 Конвенції, необхідно розглядати як право на доступ до правосуддя.
Україна, як учасниця Конвенції, повинна створювати умови щодо забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства.
Право на доступ до суду має «застосовуватися на практиці і бути ефективним» (Белле проти Франції, § 38). Для того, щоб право на доступ було ефективним, особа «повинна мати реальну можливість оскаржити дію, що порушує його права» (Белле проти Франції, § 36; Нун`єш Діаш проти Португалії).
Суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) можуть позбавити заявників права звертатись до суду (Перес де Рада Каванил`ес проти Іспанії).
Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови виконання процесуальних дій, сукупність цивільних процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та гарантій їх реалізації.
Відповідно до частини першої статті 284 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Вимоги щодо форми і змісту заяви про перегляд заочного рішення встановлені у статті 285 ЦПК України.
Згідно із частиною четвертою статті 287 ЦПК України у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Таким чином, ЦПК України встановлює для відповідача особливий порядок оскарження заочного рішення - шляхом подання до суду, що його ухвалив, заяви про перегляд цього рішення (стаття 284 ЦПК України), а також загальний порядок - апеляційне оскарження (частина четверта статті 287 ЦПК України).
При цьому апеляційне оскарження заочного рішення можливе відповідачем лише після його перегляду судом першої інстанції у встановленому законом порядку та залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Указане відповідає роз`ясненням, які містяться у абзаці 2 пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» від 24 жовтня 2008 року № 12, де зазначено, що оскарження заочного рішення в апеляційному порядку може мати місце лише в разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення та в разі ухвалення повторного заочного рішення. В іншому випадку апеляційний суд відмовляє в прийнятті апеляційної скарги на заочне рішення.
Судом встановлено, що заочним рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 16 січня 2018 року позов задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_2 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» заборгованість в сумі 141903 грн. 38 коп.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті»  судовий збір в розмірі 2128 грн. 56 коп.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» судові витрати пов`язані з наданням правової допомоги у розмірі 6000 грн. 00 к.
25 вересня 2020 року представник Скаржника (Відповідача) ознайомився з матеріалами справи та отримав копію заочного рішення суду, у зв`язку з чим просив поновити строк на подання заяви на перегляд заочного рішення.
Як вбачається зі штампу Укрпошти 19 жовтня 2020 року, представником відповідача подано  заяву про перегляд заочного рішення, яка зареєстрована Дніпровським районним судом м. Києва - 22 жовтня 2020 (вх. 66561).
Згідно з положеннями частини другої - четвертої статті 284 ЦПК України заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У відповідності до частини першої статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
Застосування передбачених цією нормою правил залежить від виду процесуального строку. У разі, коли процесуальна дія не вчинена у межах строку, встановленого законом, суд може поновити його якщо строк пропущено з причин, визнаних судом поважними.
Пунктом 3 розділу XII "Прикінцеві положення" Цивільного процесуального кодексу України в редакції від 17.07.2020 року, передбачено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.
 
Зі змісту заяви ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення вбачається, що остання посилалась на посилення карантинних заходів в жовтні 2020 року, що давало особі підстави для підвищеного хвилювання за своє здоров`я через  карантин, введений у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), що безпосередньо впливає на процесуальні права відповідача та обов`язки, та у зв`язку з чим просила поновити строк на подання заяви про перегляд заочного рішення та визнати причини пропуску поважними.
Зважаючи на те, що наведені заявником обставини  узгоджуються з процесуальними нормами закону, колегія суддів вважає, що відповідач  мала, передбачене п. 4 ст. 284 ЦПК України, право на  поновлення строку, який був пропущений з інших поважних причин.
В ухвалі про залишення без розгляду суд належним чином не мотивував, чому він не приймає посилання заявника на посилення карантинних заходів у зв`язку з підвищенням захворюваності в жовтні 2020 року.
Підсумовуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції постановив ухвалу про залишення заяви про перегляд заочного рішення  без розгляду без належного врахування обставин, що мають значення для справи, неправильно застосував положення процесуального законодавства України.
Відповідно до пункту 6 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Згідно із вимогами статті 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є, зокрема, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
Ухвала про залишення заяви про перегляд заочного рішення без розгляду перешкоджає подальшому провадженню у справі та обмежує права відповідача на оскарження рішення до апеляційного суду, тому відповідно до положень статті 379 ЦПК України ухвала підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Апеляційна скарга задовольняється частково, так як суд апеляційної інстанції не має повноважень на розгляд заяв про перегляд заочного рішення, ухваленого районним судом.
У відповідності до положень статей 141, 382 ЦПК України питання розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції не вирішується, оскільки питання по суті заявлених вимог не розглядається.
Керуючись ст.ст. 367, 368,  379, 381-384 ЦПК України, суд, -
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2   задовольнити частково.
Ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 26 жовтня 2020 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Повний текст постанови   складено 10 грудня 2020 року.
Головуючий:                               
       Судді: