Ухвала
Іменем України 
17 листопада 2020 року
м. Київ
справа № 643/1707/13-к
провадження № 51-5504 ск 20
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                       ОСОБА_1 ,
суддів                                    ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу першого заступника керівника Харківської місцевої прокуратури № 1 – прокурора у провадженні ОСОБА_4 щодо засудженого ОСОБА_5 та виправданого ОСОБА_6 на ухвалу Харківського апеляційного суду від 11 серпня 2020 року,
установив:
Як убачається зі змісту касаційної скарги, вироком Київського районного суду                   м. Харкова від 28 січня 2019 року ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 187 КК України, та призначено покарання: за ч. 1 ст. 121 КК України у виді позбавлення волі на строк 8 років; за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 роки; за ч. 1 ст. 187 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань визначено ОСОБА_5 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 10 років 1 місяць.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_5 обчислювати з моменту фактичного затримання, тобто з 02 листопада 2011 року.
Зараховано в строк покарання час перебування під вартою ОСОБА_5 з                  02 листопада 2011 року по 29 лютого 2016 року згідно з ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону України № 838-VIII) із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, з 22 серпня 2017 року по 28 січня 2019 року згідно з ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону України № 2046-VIII) із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Звільнено ОСОБА_5 невідкладно з-під варти в залі суду у зв`язку з відбуттям ним призначеного покарання.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_7 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_7 8 305, 15 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 220 000 в рахунок компенсації моральної шкоди.
Цим же вироком ОСОБА_6 виправдано у зв`язку з недоведеністю вчинення ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15, пунктами 6, 12 ч. 2 ст. 115; ч. 4 ст. 187 КК України. 
Ухвалою Харківського апеляційного суду від 11 серпня 2020 року апеляційні скарги прокурора та потерпілого задоволено частково, вирок Київського районного суду          м. Харкова від 28 січня 2019 року –змінено.
На підставі п. 3 ч. 1 ст. 408 КПК України збільшено суму, яка підлягає стягненню з обвинуваченого ОСОБА_5 на відшкодування моральної шкоди на користь потерпілого ОСОБА_7 , з 220 000 грн. до 320 000 грн.
В решті вирок суду першої інстанції залишено без змін.
У касаційній скарзі прокурор ставить питання про перевірку зазначеного судового рішення у касаційному порядку.
Касаційна скарга подана належною особою, протягом визначеного законом строку на касаційне оскарження, її зміст відповідає вимогам, зазначеним у статті 427 КПК України.
На підставі наведеного, керуючись частиною 1 статті 428 КПК, Суд
постановив:
Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою першого заступника керівника Харківської місцевої прокуратури № 1 – прокурора у провадженні ОСОБА_4 щодо засудженого ОСОБА_5 та виправданого ОСОБА_6 на ухвалу Харківського апеляційного суду від 11 серпня           2020 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
 
ОСОБА_1                               ОСОБА_2                                    ОСОБА_3