УХВАЛА

09 жовтня 2020 року 
м. Київ
справа № 560/3997/19
адміністративне провадження № К/9901/13733/20
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Мартинюк Н.М.,
суддів - Жука А.В., Мельник-Томенко Ж.М.,
перевіривши касаційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Хмельницькій області на постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 4 лютого 2020 року у справі №560/3997/19 за позовом ОСОБА_1 до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області про скасування постанови,
ВСТАНОВИВ:
І. Суть справи
ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області.
Хмельницький окружний адміністративний суд рішенням від 27 грудня 2019 року відмовив у задоволенні позову.
Сьомий апеляційний адміністративний суд постановою від 4 лютого 2020 року скасував рішення суду першої інстанції та задовольнив позов, а саме:
- скасував постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області Чмиря Миколи Петровича від 8 листопада 2019 року про закінчення виконавчого провадження.
Суди встановили, що спірні правовідносини виникли у зв`язку із прийняттям головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області Чмирем Миколою Петровичем 8 листопада 2019 року постанови про закінчення виконавчого провадження ВП №58157532.
Суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення Хмельницького окружного адміністративного суду та задовольняючи позов, виходив з того, що Головне управління Пенсійного фонду України у Хмельницькій області 11 лютого 2019 року та 25 жовтня 2019 року направило на адресу управління державної виконавчої служби повідомлення №3757/08 та №26644/08, що ними 30 жовтня 2018 року здійснено перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 23 травня 2016 року згідно із Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей" №900 від 23 грудня 2015 року, статті 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", постанови Кабінету Міністрів України №988 від 11 листопада 2015 року "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції". Крім того, Головне управління ПФУ у Хмельницькій області у вказаному листі зазначило, що сума доплати згідно проведеного перерахунку пенсії ОСОБА_1 за період з 1 січня 2018 року до 30 квітня 2018 року у розмірі: 10894,84 грн виплачена у квітні 2018 року. Сума доплати згідно проведеного перерахунку пенсії за період з 23 травня 2016 року до 31 грудня 2017 року в розмірі: 52612,43 грн буде виплачена з урахуванням постанови Кабінету Міністрів України №103 від 21 лютого 2018 року.
Однак, рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 грудня 2018 року у справі №826/3858/18, яке залишене без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 5 березня 2019 року, пункти 1, 2 постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року №103 скасовані. Отже, саме з дати ухвалення постанови суду апеляційної інстанції - 5 березня 2019 року вказані положення нормативно-правового акту Кабінету Міністрів України у відповідній частині втратили чинність і не підлягають застосуванню. 
Таким чином, у державного виконавця не було законних підстав для прийняття постанови про закінчення виконавчого провадження від 8 листопада 2019 року, на підставі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом, як то передбачено пунктом 9 частиною першою статті 39 Закону України №1404-VIII.
У своїй касаційній скарзі Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області просить скасувати постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 4 лютого 2020 року у справі №560/3997/19 та відмовити позивачу у задоволенні позову. Також скаржник просить поновити строк на касаційне оскарження.

Ухвалою Верховного Суду від 16 червня 2020 року визнані поважними причини пропуску скаржником строку на касаційне оскарження та поновлений такий строк. Разом з цим, касаційна скарга була залишена без руху зі встановленням особі, яка її подала, строку для усунення недоліків шляхом надання до суду: 1) уточненої касаційної скарги із зазначенням підстави (підстав), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав) та викладенням відповідних обґрунтувань, і наданням її копій з додатками відповідно до кількості учасників справи; 2) документа про сплату судового збору.
На виконання цієї ухвали та в межах встановленого у ній строку, скаржник направив до суду уточнену касаційну скаргу і платіжне доручення №1968 від 26 червня 2020 року, а тому касаційна скарга відповідає вимогам статті 330 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - «КАС України»), що дає змогу суду вирішити питання про відкриття або відмову у відкритті касаційного провадження.
Проте, ознайомившись з доводами касаційної скарги, Верховний Суд вважає за потрібне відмовити у відкритті касаційного провадження з огляду на таке.
ІІ. Мотиви Верховного Суду
Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Наведеним конституційним положенням кореспондує стаття 14 Закону України "Про судоустрій і статус суддів".
Отже, оскарження рішень судів у касаційному порядку можливе лише у випадках, якщо таке встановлено законом.
Згідно з частиною першою статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Із змісту касаційної скарги убачається, що Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області оскаржує постанову апеляційного суду відповідно до пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України, оскільки відсутній висновок Верховного Суду щодо застосування пункту 9 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження».
Водночас, за пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України не оскаржуються у касаційному порядку судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо:
а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;
б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;
в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;
г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Відкриваючи провадження у даній справі, суд першої інстанції вирішив здійснювати розгляд цієї справи за правилами спрощеного позовного провадження, а відтак ухвалені у цій справі судові рішення не оскаржуються у касаційному порядку, за винятком зазначених вище випадків.
Отже, законодавець обмежив можливість касаційного оскарження судових рішень, поставивши можливість такого оскарження в залежність від імовірності значення ухваленого за наслідком касаційного провадження судового рішення для формування практики застосування відповідних правових норм або ж становить значний суспільний інтерес, або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу.
Оцінивши доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку, що обґрунтовані посилання на існування обставин, передбачених підпунктами "а"-"г" пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України, у касаційній скарзі відсутні й такі обставини не встановлені Верховним Судом з поданих матеріалів касаційної скарги.
До того ж, висновки суду апеляційної інстанції у справі №560/3997/19 відповідають правовій позиції, що була висловлена Верховним Судом у постанові від 23 березня 2020 року у справі №802/438/17-а.
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
За такого правового врегулювання та обставин справи підстави для відкриття касаційного провадження відсутні.
На підставі викладеного, керуючись статтями 3, 328, 333 Кодексу адміністративного судочинства України,
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України у Хмельницькій області на постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 4 лютого 2020 року у справі №560/3997/19 за позовом ОСОБА_1 до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області про скасування постанови.
Копію цієї ухвали разом з касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та не може бути оскаржена.
...........................
...........................
...........................
Н.М.          Мартинюк
А.В.          Жук 
Ж.М.          Мельник-Томенко 
Судді Верховного Суду