ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 

       15 грудня 2020 року                                                                м. Чернівці
                        Справа № 727/11892/19
       Провадження №22-ц/822/992/20
Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів палати з розгляду цивільних справ:
       головуючого - Литвинюк І. М. 
суддів: Височанської Н.К., Лисака І.Н.         
секретар - Собчук І.Я.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Чернівціобленерго» на рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 01 жовтня 2020 року у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Чернівціобленерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію, головуючий у І-й інстанції – Смотрицький В.Г., 

ВСТАНОВИВ:
АТ «Чернівціобленерго» у листопаді 2019 року звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію. 
В обґрунтування позовних вимог посилалося на те, що 15 листопада 2016 року між ПАТ «Енергопостачальна компанія «Чернівціобленерго» в особі Чернівецького РЕМ, яке 04 квітня 2018 року змінило назву на АТ «Чернівціобленерго», та відповідачкою ОСОБА_1 укладено договір про користування електричною енергією №109199 по АДРЕСА_1 .
Згідно з п.1 вказаного Договору постачальник бере на себе зобов`язання постачати споживачеві електричну енергію, як різновид товарної продукції, в необхідних йому обсягах, а споживач зобов`язується здійснювати оплату за спожиту електричну енергію за обумовленими тарифами у терміни, передбачені цим договором.
Відповідно до п.1.3. Договору обсяг спожитої електроенергії за розрахунковий період у рахунках визначається за показами лічильників. Сума до сплати визначається з урахуванням наявної заборгованості.
Пунктом 5.5.5. постанови НКРЕКП №312 від 14.03.2018 року «Про затвердження Правил роздрібного ринку електричної енергії» (скорочено ПРРЕЕ) передбачено, що споживач електричної енергії зобов`язаний сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів, а також несе відповідальність за прострочення терміну внесення платежів за надані послуги електропостачання.
Однак відповідачка, порушуючи визначені Договором умови, свої грошові зобов`язання не виконувала, внаслідок чого станом на 13 листопада 2019 року обліковується заборгованість в сумі 27 943,55 грн, яку просив стягнути з відповідачки ОСОБА_1 на його користь.
Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 01 жовтня 2020 року у задоволенні позовних вимог АТ «Чернівціобленерго» відмовлено. 
На зазначене рішення АТ «Чернівціобленерго» подало апеляційну скаргу. 
В апеляційній скарзі просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов АТ «Чернівціобленерго» задовольнити. 
Посилається на те, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим, прийняте з порушенням норм процесуального і матеріального права.
Зазначає, що 16 березня 2016 року при проведенні перевірки працівниками Чернівецького РЕМ було виявлено, що навантаження по одній з фаз житлового будинку по вул. Оршівська, 9-А в м. Чернівці складало 34 А. Внаслідок цього уповноваженими представниками позивача було прийнято рішення надати електролічильник типу СЕ301 на перевірку в службу приладів обліку і метрологічного забезпечення. При виконанні робіт по перевірці засобу обліку було виявлено, що в результаті програмного збою електролічильник не врахував електричну енергію по тарифу Т1, Т2, а враховував по аварійному тарифу Т5. По виявленому споживанню електричної енергії відповідачу був проведений розрахунок з врахуванням тарифів, що діяли у відповідні періоди. Однак відповідач, порушуючи визначені договором умови, свої грошові зобов`язання не виконував. 
На апеляційну скаргу відповідач ОСОБА_1 подала відзив, у якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін. 
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи й обговоривши доводи апеляційної скарги та доводи відзиву на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, виходячи з наступного.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачу електролічильник встановлювався з тарифами Т1 та Т2, втручання в електролічильник ОСОБА_1 не здійснювалося, що не заперечувалось представником позивача. Повірка лічильника та зняття з нього параметрів Т5 здійснювались працівниками позивача у відсутності відповідачки. Після повірки лічильника та його параметризації, цей же лічильник знову встановлений відповідачці. Крім того, працівниками позивача проведено параметризацію лічильника, що унеможливлює проведення експертизи електролічильника для перевірки дійсності програмного збою електролічильника та часу, коли саме програмний збій відбувся.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.
Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, яке є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.
За змістом частин четвертої та шостої статті 19 ЦПК України спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ (справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб); справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.
Відповідно до частини першої статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження (ч. 4 ст. 274 ЦПК), розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи вищезазначене, розгляд даної справи з ознаками малозначності згідно із частинами четвертою та шостою статті 19, частиною першою статті 369 ЦПК України, здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
Матеріалами справи та судом першої інстанції встановлено, що 15 листопада 2016 року між ПАТ «Енергопостачальна компанія «Чернівціобленерго» в особі Чернівецького РЕМ, яке 04 квітня 2018 року змінило назву на АТ «Чернівціобленерго», та відповідачкою ОСОБА_1 укладено договір про користування електричною енергією №109199 по АДРЕСА_1 (а.с.5-6).
Згідно з п. 31 Договору він з відповідними додатками дійсний та укладається на три роки, набирає чинність з дня його підписання та вважається щорічно продовженим на рік, якщо за місяць до закінчення терміну його дії жодна із сторін не висловила наміру (письмово) внести до нього зміни або доповнення.
Відповідно до п.1. Договору постачальник бере на себе зобов`язання надійно постачати споживачеві електричну енергію, як різновид товарної продукції, в необхідних йому обсягах, а споживач зобов`язується здійснювати оплату за спожиту електричну енергію за обумовленими тарифами у терміни, передбачені цим договором.
Згідно з п.1.3. Договору обсяг спожитої електроенергії за розрахунковий період у рахунках визначається за показами лічильників. Сума до сплати визначається з урахуванням наявної заборгованості.
Пунктом 5.5.5 Постанови НКРЕКП №312 від 14 березня 2018 року «Про затвердження Правил роздрібного ринку електричної енергії» (скорочено ПРРЕЕ) передбачено, що споживач електричної енергії зобов`язаний сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів, а також несе відповідальність за прострочення терміну внесення платежів за надані послуги електропостачання.
Відповідно до копії видаткової накладної №РН-0F05572 від 24 грудня 2011 року (а.с.65) відповідачка ОСОБА_1 придбала у позивача електролічильник НІК 2303 АП1Т 1100.
З копії акту збереження пломб від 22 лютого 2012 року та копії акту №13545 про проведення перевірки параметрів (вхідний контроль) багатофункціональних лічильників електричної енергії в СПО і МЗ ПАТ ЕК «Чернівціобленерго» від 18 січня 2012 року вбачається, що під час встановлення електролічильника НІК 2303 АП1Т 1100 СЕ 301 № 009273050409220, зафіксовано покази Т1 – 1,48 і Т2 – 0,00 будь-яких інших показників не фіксувалось.
16 березня 2016 року працівниками Чернівецького РЕМ вирішено надати електролічильник на перевірку в службу приладів обліку і метрологічного забезпечення (СПО і МЗ) ПАТ «ЕК Чернівціобленерго». Працівники позивача зняли електролічильник по АДРЕСА_1 , запакували його у спеціальний пакет та опломбували. 18 березня 2016 року ОСОБА_1 разом з сином з`явились до Чернівецького РЕМ з лічильником. Вони віддали пакет з лічильником та чекали в коридорі під кабінетом, оскільки їх всередину допущено не було. Вказані факти не заперечуються сторонами по справі.
Відповідно до Акту від 18 березня 2016 року, який підписано начальником СПО і МЗ - Ульяновим Г.М., провідним інженером СПО і МЗ - ОСОБА_2 , інженером СПО і МЗ – ОСОБА_3 , при виконанні робіт по перевірці електролічильника по АДРЕСА_1 , який належить споживачу ОСОБА_1 , виявлено, що в результаті програмного збою електролічильник не враховував електричну енергію по тарифам Т1, Т2, а врахував по аварійному Т5 – 50620 кВт/г. Після проведення перепрограмування лічильник придатний до подальшої експлуатації. Підпис ОСОБА_1 у даному Акті відсутній.
Відповідно до Акту № 854 параметризації приладу обліку та протоколу параметризації № 854 від 18.03.2016 року електролічильник пройшов параметризацію та зафіксовані показники Т1 – 1386,47, Т2 – 599,26.
Згідно з нарядом №73650 на зміну електролічильника чи трансформатора струму від 08 квітня 2016 року відповідачці ОСОБА_1 повернуто та встановлено той самий електролічильник, який пройшов параметризацію. Під час встановлення лічильника показник Т5 не фіксується, а зафіксовано показник Т1 – 1386 та показник Т2 – 599.
Згідно зі статтею 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.
Частиною 3 статті 58 Закону України «Про ринок електричної енергії» визначено, що споживач зобов`язаний сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів; надавати постачальникам послуг комерційного обліку, з якими він уклав договір, доступ до своїх електроустановок для здійснення монтажу, технічного обслуговування та зняття показників з приладів обліку споживання електричної енергії; дотримуватися правил технічної експлуатації, правил безпеки під час експлуатації власних електроустановок, нормативно-правових актів, що регулюють функціонування ринку електричної енергії, та умов укладених договорів; врегулювати у порядку, визначеному кодексом систем розподілу, відносини щодо технічного забезпечення розподілу електричної енергії з оператором системи розподілу.
Відповідно до частини 4 статті 17 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» відповідальність за своєчасність проведення періодичної повірки, обслуговування та ремонту (у тому числі демонтажу, транспортування та монтажу) засобів вимірювальної техніки (результати вимірювань яких використовуються для здійснення розрахунків за спожиті для побутових потреб електричну енергію і газ), що є власністю фізичних осіб, спільною власністю співвласників багатоквартирного будинку, покладається на суб`єктів господарювання, що надають послуги з електро- і газопостачання.
З аналізу викладених норм вбачається, що АТ «Чернівціобленерго» зобов`язано було проводити періодичну повірку лічильника відповідача, однак з матеріалів справи вбачається, що позивач такої повірки лічильника відповідача з моменту його установки не проводило.
Судом першої інстанції вірно встановлено, що в період з 22 лютого 2012 року по 16 березня 2016 року працівники позивача постійно проводили обхід і особисто знімали показники лічильника, оглядали електролічильник за місцем його встановлення і за весь час жодних зауважень від них не надходило, що підтверджується наданою позивачем детальною довідкою споживача за період з січня 2012 року по лютий 2020 року.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що апелянтом належними та допустимими доказами не доведено, що ОСОБА_4 фактично спожила електричної енергії в обсязі 50 620 квт.г. на суму 27 943, 55 грн. 
Інші наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду першої інстанції та не дають підстав вважати, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права.
Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. 
Відповідно до частин 1, 6 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Рішення суду першої інстанції містить вичерпні висновки, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи, та обґрунтування щодо доводів сторін по суті позову, що є складовою вимогою частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Належних та допустимих доказів для спростування висновків, викладених в рішенні суду першої інстанції, передбачених статтями 76, 77, 78 ЦПК України, чи порушень норм процесуального права, які можуть бути підставою для скасування рішення відповідно до ст. 376 ЦПК України, апеляційна скарга не містить.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Враховуючи наведене, відповідно до вимог статті 375 ЦПК України, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
   
Керуючись статтями 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Чернівціобленерго» залишити без задоволення.
Рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 01 жовтня 2020 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий                                                        І.М. Литвинюк         

Судді:                                                                 І.Н. Лисак 

                                                                       Н.К. Височанська