ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 грудня 2020 року                                  
м. Харків
справа № 638/19379/19
провадження № 22-ц/818/4764/20
Харківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого – судді - Тичкової О.Ю., 
суддів – Бурлака І.В., Пилипчук Н.П.,
сторони справи:
позивач – ОСОБА_1 ,
відповідач – ОСОБА_2 ,
інші учасники справи:
третя особа - державний реєстратор Департаменту реєстрації Харківської міської ради Харківської області Шеховцова Маргарита Євгенівна,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , на ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 6 серпня 2020 року, постановлену у складі судді Семіряд І.В., 
УСТАНОВИВ:
У грудні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просив скасувати рішення про державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 .
Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 16 грудня 2019 року, зміненою постановою Харківського апеляційного суду від 10 березня 2020 року, частково задоволена заява ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову. Заборонено будь-якій особі вчиняти дії щодо відчуження нерухомого майна, а саме: квартири АДРЕСА_1 , до вирішення справи по суті.
У серпні 2020 року до суду звернувся ОСОБА_3 , який діяв в інтересах ОСОБА_2 , із заявою, у якій просив у якості зустрічного забезпечення позову зобов`язати ОСОБА_1 внести на депозитний рахунок суду не менше 93 450 грн.
Заява обґрунтована тим, що 07.08.2019 ОСОБА_1 відчужив на користь третьої особи єдине належне йому на праві власності нерухоме майно, має намір змінити місце проживання на невідоме або взагалі не реєструвати місце проживання. Такі дії можуть ускладнити або зробити не можливим виконання рішення суду про відшкодування збитків ОСОБА_2 , спричинені забезпеченням позову, зокрема, відшкодування витрат на правову допомогу. Оціночна ринкова вартість квартири, яку ОСОБА_2 заборонено відчужувати, складає 700 000 гривень. Неможливість відповідача відчужити вказану квартиру більше 7 місяців завдає йому матеріальної шкоди. Так, у разі її відчуження та зарахування на депозитний рахунок відповідача, дохід останнього склав би не менше 35 450 грн, що підтверджується калькулятором «Процентних ставок за вкладами» на офіційному сайті акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк». ОСОБА_2 забезпеченням позову також завдана моральна шкода, а попередній розмір витрат на правову допомогу склав 28 000 грн. 
Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 06 серпня 2020 року у задоволенні заяви ОСОБА_3 про зустрічне забезпечення позову відмовлено. 
Ухвала суду мотивована тим, що представник відповідача не надав суду доказів вжиття заходів забезпечення позову та постанову Харківського апеляційного суду, на які посилається. Також представник відповідача не надав доказів того, що застосований судом захід забезпечення позову може спричинити ОСОБА_2 збитків або майновий стан позивача може зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідачу, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові. Також ОСОБА_2 не довів того, що ОСОБА_1 має намір змінити поточне місце проживання на невідоме або взагалі не реєструвати місце свого проживання. Заходи забезпечення позову носять тимчасовий характер і зберігають свою дію до фактичного виконання рішення суду, яким закінчується вирішення спору по суті.
Двадцять шостого серпня 2020 року ОСОБА_3 , діючи в інтересах ОСОБА_2 , звернувся до суду з апеляційною скаргою, у якій просив скасувати ухвалу суду від 06.08.2020, прийняти нове рішення, яким задовольнити заяву про зустрічне забезпечення в повному обсязі. Окрім доводів, викладених у заяві про зустрічне забезпечення, послався на те, що ухвала про забезпечення позову та постанова Харківського апеляційного суду не були надані до заяви про зустрічне забезпечення тому, що вони знаходилися в матеріалах справи. Запровадження в Україні карантинних обмежень негативно вплинуло на статки громадян, зокрема, і позивача. За попереднім розрахунком витрати ОСОБА_2 на правову допомогу складають 93 450 грн, що є значною сумою. Відчуження позивачем єдиного належного йому житлового будинку може ускладнити чи зробити не можливим відшкодування відповідачу понесених витрат. 
ОСОБА_4 , діючи в інтересах ОСОБА_1 , у відзиві заперечив проти задоволення апеляційної скарги представника відповідача. Послався на те, що не надавши докази вжиття заходів забезпечення позову до заяви про зустрічне забезпечення представник відповідача порушив вимоги ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України (надалі ЦПК України) про доведеність обставин, на які особа посилається у заяві. За відсутності визначених ч.3 ст.154 ЦПК України підстава для обов`язкового зустрічного забезпечення, вжиття заходів зустрічного забезпечення позову є правом, а не обов`язком суду. На час розгляду справи позивач має зареєстроване в установленому законом порядку місце проживання. Відчуження ним будинку не свідчить про відсутність у ОСОБА_1 іншого майна, за рахунок якого можливо забезпечити можливі майнові вимоги відповідача. Посилання представника відповідача не неможливість отримання доходу внаслідок розміщення коштів від продажу квартирі на депозитному рахунку доказами не підтверджені. ОСОБА_2 не позбавлений можливості здавати квартиру АДРЕСА_1 , в оренду, отримуючи від цього прибуток. 
Колегія суддів, заслухавши доповідь головуючого судді, дослідивши матеріали оскаржуваної ухвали від 06.08.2020, обговоривши доводи апеляційної скарги, відзиву на неї в межах вимог, що були предметом дослідження в суді першої інстанції, уважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_3 , подану в інтересах ОСОБА_2 , належить залишити без задоволення. 
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Як убачається із наявних у Харківського апеляційного суду матеріалів оскаржуваної ухвали від 06.08.2020 та встановлено судовим розглядом, у провадженні Дзержинського районного суду м. Харкова перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 , який оспорює законність проведення державної реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 . 
Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 16 грудня 2019 року, зміненою постановою Харківського апеляційного суду від 10 березня 2020 року, частково задоволена заява ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову: заборонено будь-якій особі вчиняти дії щодо відчуження Квартири до вирішення справи по суті.
Відповідно до частин першої статті 154 ЦПК України суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення).
Зазначена норма ЦПК узгоджується зі змістом Принципу 8 Принципів попередніх і забезпечувальних заходів в міжнародному цивільному процесі, прийнятих Асоціацією міжнародного права у 1996 році: суд повинен мати повноваження вимагати від позивача гарантії відшкодування збитків відповідачу чи третій стороні, які можуть виникнути в результаті відмови у позові. При вирішенні питання про гарантії суд повинен враховувати можливості позивача відповісти на вимогу про відшкодування збитків.
Таким чином, метою зустрічного забезпечення є забезпечення відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову. На відміну від забезпечення позову, метою якого є захист інтересів позивача, зустрічне забезпечення направлено, перш за все, на захист інтересів відповідача. Крім того, фактично цей інститут права зберігає існуючий status quo між сторонами до ухвалення рішення суду по суті спору.
Виходячи із системного тлумачення частин першої і третьої статті 154 ЦПК України, реалізація заходів зустрічного забезпечення є правом суду, а не його обов`язком, за винятком випадків, передбачених частиною третьою статті 154 ЦПК України, в якій зазначено, що суд зобов`язаний застосовувати зустрічне забезпечення, якщо позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові; або суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.
Оскільки вжиття заходів зустрічного забезпечення за загальним правилом має диспозитивний характер, то при вирішенні питання про їх застосування суд повинен оцінити необхідність зустрічного забезпечення та з`ясувати спроможність позивача компенсувати відповідачу у майбутньому можливі збитки, пов`язані із забезпеченням позову.
Вказаний висновок викладений в постанові Верховного Суду від 28 жовтня 2020 року справі № 761/3222/17 (провадження № 61-1856св19).
При цьому збитками відповідно до ч.2 ст.22 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України) є 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
Ні в заяві про вжиття заходів забезпечення позову, ні в апеляційній скарзі ОСОБА_3 , діючи в інтересах ОСОБА_2 не доводить, що відповідач зазнає збитків у розумінні ст. 22 Цивільного кодексу України внаслідок заборони відчуження Квартири. Вжитий ухвалою суду від 16.12.2019 захід забезпечення позову не впливає на матеріальний стан ОСОБА_2 як власника майна та не призводить до понесення ним додаткових витрат унаслідок його застосування. Представник відповідача не довів, що Квартира вже була виставлена ОСОБА_2 на продаж, були особі, згодні її придбати, покупці видали відповідачу аванс. 
Витрати на правову допомогу відповідача не є збитками у розумінні ст. 22 ЦК України. 
А можливість отримання доходу від перерахування коштів від продажу Квартири на депозитний рахунок банку представником відповідача всупереч статей 12, 81 ЦПК України не доведена. 
Отже, доводи апеляційної скарги представника відповідача не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду. Ухвала суду від 06.08.2020 є законною та обґрунтованою. Апеляційну скаргу ОСОБА_3 , подану в інтересах ОСОБА_2 , належить залишити без задоволення, ухвалу суду від 06.08.2020 – залишити без змін. 
Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 386, 382 - 384 ЦПК України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , залишити без задоволення.
Ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 6 серпня 2020 року залишити без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складений 28 грудня 2020 року.

Головуючий                                                                 О.Ю. Тичкова

Судді                                                                        І.В. Бурлака

                                                                       Н.П. Пилипчук