П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

17 листопада 2020 р.	м.Одеса	Справа № 2140/1471/18	

                                                                                                                            Головуючий першої інстанції Хом`якова В.В.
                                                                                                 Час та місце ухвалення судового рішення « 13:25», м. Херсон 
                                                                                                          Повний текст судового рішення складений 28.08.2020р.
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі   колегії суддів:
головуючого судді Крусяна А.В.,
суддів Градовського Ю.М., Яковлєва О.В., 
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Херсонського окружного адміністративного суду від 28 серпня 2020 року про поворот виконання судового рішення у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про стягнення компенсації за невикористану відпустку, надбавки до посадового окладу за вислугу років, середнього заробітку за час затримки розрахунку та моральної шкоди, -
В С Т А Н О В И В:
Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 09.11.2018р. стягнуто з ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 компенсацію за невикористану основну оплачувану відпустку в сумі 5148,28грн. з відрахуванням податків та інших обов`язкових платежів на користь держави. Стягнуто з ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1  суму середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 21.04.2017р. по 09.11.2018р. в розмірі 74038,16грн. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 22.04.2019р. змінено рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 09.11.2018р., а саме зазначено суму середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні  яка підлягає стягненню – 61051,87грн.
Постановою Верховного Суду від 25.07.2019р. скасовані рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 09.11.2018р. та постанова П`ятого апеляційного адміністративного суду від 22.04.2019р. в частині стягнення з ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки розрахунку, та позов в цій частині залишено без розгляду.
23.06.2020р. ІНФОРМАЦІЯ_2 подав до суду заяву про поворот виконання постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від    22.04.2019р. в частині стягнення з ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки розрахунку в сумі 61051,87грн., сплаченої на рахунок позивача згідно платіжного доручення від 26.06.2019р. №277.
Ухвалою Херсонського окружного адміністративного суду від 28.08.2020р. задоволено  заяву ІНФОРМАЦІЯ_1 про поворот виконання постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 22.04.2019р. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Херсонського обласного військового комісаріату  61051,87грн. грошових коштів в порядку повороту виконання постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 22.04.2019р.
Не погоджуючись з ухваленим у справі судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилається на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин справи та порушення норм процесуального права, просить ухвалу суду скасувати і відмовити у задоволенні заяви про поворот виконання судового рішення.
          Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та заяву про поворот виконання судового рішення, перевіривши доводи та вимоги апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.
          Згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 02.11.2011р. №3-рп/2011 поворот виконання рішення - це процесуальна гарантія захисту прав особи, яка полягає у поверненні сторін виконавчого провадження в попереднє становище через скасування правової підстави для виконання рішення. Інститут повороту виконання рішення спрямований на поновлення прав особи, порушених виконанням скасованого (зміненого) рішення, та є способом захисту цих прав.
          Частинами 1-3, 4 ст.380 КАС України визначено, що суд апеляційної чи касаційної інстанції, приймаючи постанову, вирішує питання про поворот виконання, якщо, скасувавши рішення (визнавши його нечинним), він: 1) закриває провадження у справі; 2) залишає позов без розгляду; 3) відмовляє в позові повністю; 4) задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі.
          Якщо рішення після його виконання скасовано і справу повернуто на новий розгляд, суд, ухвалюючи рішення, вирішує питання про поворот виконання, якщо при новому розгляді справи він: 1) закриває провадження у справі; 2) залишає позов без розгляду; 3) відмовляє в позові повністю; 4) задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі.
          Питання про поворот виконання рішення суд вирішує за наявності відповідної заяви сторони.
          Разом з тим, відповідно до ч.7 ст.380 КАС  України якщо питання про поворот виконання судового рішення не було вирішене згідно із частинами першою - третьою цієї статті, заява відповідача про поворот виконання розглядається адміністративним судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.
          Згідно ч.8 ст.380 КАС України заява про поворот виконання може бути подана протягом одного року з дня ухвалення відповідного рішення суду апеляційної чи касаційної інстанції або з дня ухвалення рішення при новому розгляді справи за результатами перегляду рішення за нововиявленими або виключними обставинами.
          Так, 23.06.2020р. ІНФОРМАЦІЯ_2 подав до суду першої інстанції заяву про поворот виконання П`ятого апеляційного адміністративного суду від    22.04.2019р., тобто з дотриманням строку в один рік з дня ухвалення постанови Верховного Суду від    25.07.2019р.
          Як вбачається з матеріалів справи, під час касаційного розгляду справи, ІНФОРМАЦІЯ_3 не подавалася заява про поворот виконання постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від    22.04.2019р. та суд касаційної інстанції скасовуючи постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 22.04.2019р. в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку не вирішував вказаного питання.
          Відповідно до ч.5 ст.380 КАС України до заяви про поворот виконання рішення шляхом повернення стягнутих грошових сум, майна або його вартості додається документ, який підтверджує те, що суму, стягнуту за раніше прийнятим рішенням, списано установою банку або майно вилучено державним виконавцем.
          Заявник зазначає, що враховуючи набрання законної сили постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 22.04.2019р. в момент оголошення, платіжним дорученням №277 від 26.06.2019р. на рахунок ОСОБА_1 перераховано середній заробіток за час затримки розрахунку у розмірі 61051,87грн.
          На підтвердження вищезазначеного, ІНФОРМАЦІЯ_3 надано до суду копію платіжного доручення №277 від 26.06.2019р. /а.с.5/          
          Згідно ч.1 ст.381 КАС України поворот виконання рішення про відшкодування шкоди, заподіяної суб`єктом владних повноважень, каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи, рішення про присудження виплати пенсій чи інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів, а також рішення про присудження виплати заробітної плати чи іншого грошового утримання у відносинах публічної служби допускається, якщо скасоване рішення було обґрунтовано повідомленими позивачем завідомо неправдивими відомостями або поданими ним підробленими документами.
          Як вірно зазначено судом першої інстанції, ОСОБА_1 не подавалися завідомо неправдиві відомості або підроблені документи під час розгляду справи по суті.
          Спірним є віднесення середнього заробітку за час затримки розрахунку до заробітної плати чи іншого грошового утримання у відносинах публічної служби та застосування ст.239 Кодексу законів про працю України.
Так, структура заробітної плати визначена   ст.2 Закону України «Про оплату праці», за змістом якої заробітна плата складається з основної та додаткової заробітної плати, а також з інших заохочувальних та компенсаційних виплат. Основна заробітна плата - це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки), яка встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців. Додаткова заробітна плата - це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці, яка включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій. Інші заохочувальні та компенсаційні виплати, до яких належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.
          Крім того, на підставі   ст.2 Закону України «Про оплату праці»   структуру заробітної плати можна визначити, беручи до уваги положення Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої   наказом Державного комітету статистики України від 13.01.2004р. № 5   та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 27.01.2004р. №114/8713 (далі - Інструкція                    №114/8713), розробленої відповідно до   Закону України від 17.09.1992р. №2614-XII «Про державну статистику»   та   Закону України «Про оплату праці»   з урахуванням міжнародних рекомендацій у системі статистики оплати праці й стандартів Системи національних рахунків (за змістом преамбули цієї Інструкції).
          Відповідно до п.1.3 Інструкції №114/8713 для оцінки розміру заробітної плати найманих працівників застосовується показник фонду оплати праці. До фонду оплати праці включаються нарахування найманим працівникам у грошовій та натуральній формі (оцінені в грошовому вираженні) за відпрацьований та невідпрацьований час, який підлягає оплаті, або за виконану роботу незалежно від джерела фінансування цих виплат. Фонд оплати праці складається з: фонду основної заробітної плати; фонду додаткової заробітної плати; інших заохочувальних та компенсаційних виплат.
          При цьому, інші виплати, що не належать до фонду оплати праці, встановлені в р.3 Інструкції №114/8713, згідно з п.3.9 якого до них відносяться суми, нараховані працівникам за час затримки розрахунку при звільненні.
          З наведених норм чинного законодавства вбачається, що середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за своєю правовою природою не є основною чи додатковою заробітною платою, а також не є заохочувальною чи компенсаційною виплатою (зокрема, компенсацією працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати) у розумінні   ст.2 Закону України «Про оплату праці», тобто середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні не входить до структури заробітної плати.
          Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від  30.01.2019р. у справі №910/4518/16.
          Разом з  тим, колегія суддів вважає, що середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні належить до інших виплат, що випливають з трудових правовідносин.
          Відповідно до   ст.239 КЗпП України у разі скасування виконаних судових рішень про стягнення заробітної плати чи інших виплат, що випливають з трудових правовідносин, поворот виконання допускається лише тоді, коли скасоване рішення ґрунтувалося на повідомлених позивачем неправдивих відомостях або поданих ним підроблених документах. 
          В Україні визнається і діє принцип верховенства права (ч.1 ст.8 Конституції України).
          Верховенство права є одним із основних принципів адміністративного судочинства відповідно до   ст.2 КАС України.      
          За юридичною позицією Конституційного Суду України верховенство права - це панування права в суспільстві; верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, зокрема у закони, які за своїм змістом мають бути проникнуті передусім ідеями соціальної справедливості, свободи, рівності тощо; всі ці елементи права об`єднуються якістю, що відповідає ідеології справедливості, ідеї права. Справедливість - одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права; у сфері реалізації права справедливість проявляється, зокрема, у рівності всіх перед законом, цілях законодавця і засобах, що обираються для їх досягнення (пп. 4.1 п.4 мотивувальної частини Рішення від 02.11.2004р. № 15-рп/2004).
          При цьому колегія суддів враховує правову позицію Європейського суду з прав людини, викладену, зокрема, в рішенні від 14.10.2010р.  у справі «Щокін проти України» (заяви №23759/03 та №37943/06), де Суд зазначив, що перша та найважливіша вимога статті 1 Першого Протоколу до   Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод   1950 року полягає в тому, що будь-яке втручання публічних органів у мирне володіння майном повинно бути законним.
          Як також наголосив Європейський суд з прав людини в рішення від 26.06.2014р. у справі «Суханов та Ільченко проти України» (заяви №68385/10 та №71378/10), перша і найбільш важлива вимога статті 1 Першого Протоколу полягає в тому, що будь-яке втручання органів влади у право мирно володіти своїм майном має бути законним і переслідувати законну мету «в інтересах суспільства». Будь-яке втручання має бути пропорційним переслідуваній меті. Іншими словами, має бути досягнуто «справедливого співвідношення» між інтересами суспільства і вимогами щодо захисту прав людини.
          Тому, виходячи із змісту   ст.380 КАС України, ст.239 КЗпП України, позиції Європейського суду з прав людини та принципу Верховенства права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність правових підстав для зобов`язання позивача повернути грошові кошті за скасованим судовим рішенням.
          Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 26.09.2018р. у справі №1570/771/2012.
          На підставі викладеного, судова колегія вважає, що відповідно до ст.317 КАС України у зв`язку з порушенням судом першої інстанції норм процесуального права, ухвала суду про поворот виконання постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від    22.04.2019р. підлягає скасуванню, а заява ІНФОРМАЦІЯ_1 підлягає залишенню без задоволення.
          Керуючись ст.ст. 311, 315, 317, 321, 322, 325, 380, 381 КАС України, - 
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити, ухвалу Херсонського окружного адміністративного суду від 28 серпня 2020 року про поворот виконання судового рішення скасувати. 
Ухвалити у справі постанову, якою відмовити у задоволенні заяви ІНФОРМАЦІЯ_1 про поворот виконання постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від    22.04.2019р. в частині стягнення з ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки розрахунку в сумі 61051,87грн.
Постанова суду апеляційної інстанції  набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня отримання судового рішення.

Головуючий суддя 	 	Крусян А.В.	
Судді	    	Градовський Ю.М.    Яковлєв О.В.