УХВАЛА

07 грудня 2020 року  
Київ
справа №120/302/20-а
адміністративне провадження №К/9901/26282/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача – Мартинюк Н.М.,
суддів – Жука А.В., Мельник-Томенко Ж.М.,

перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 29 квітня 2020 року і постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 15 вересня 2020 року у справі №120/302/20-а за позовом ОСОБА_1 до Командування Повітряних Сил Збройних Сил України та Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Командування Повітряних Сил Збройних Сил України та Військової частини НОМЕР_1 , у якому просила:

- визнати протиправним та скасувати наказ командувача Повітряних Сил Збройних Сил України (по особовому складу) від 14 грудня 2019 року №659 в частині звільнення з військової служби у запас за підпунктом "ж" (у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем) пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" старшого лейтенанта ОСОБА_1 , начальника клубу Військової частини НОМЕР_1 ;

- визнати протиправним та скасувати наказ командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 24 грудня 2019 року №265 про виключення зі списків особового складу військової частини старшого лейтенанта ОСОБА_1 , звільненої наказом командувача Повітряних Сил Збройних Сил України (по особовому складу) від 14 грудня 2019 року №659;

- поновити позивачку на посаді начальника клубу Військової частини НОМЕР_1 Повітряних Сил Збройних Сил України з 24 грудня 2019 року;

- зобов`язати командира Військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити позивачці матеріальне і грошове забезпечення за час вимушеного прогулу.

Вінницький окружний адміністративний суд своїм рішенням від 29 квітня 2020 року, яке залишене без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 15 вересня 2020 року, відмовив у задоволенні позову.

У своїй касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 29 квітня 2020 року і постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 15 вересня 2020 року у справі №120/302/20-а. 

Ухвалою Верховного Суду від 2 листопада 2020 року касаційну скаргу залишено без руху зі встановленням особі, яка її подала, строку для усунення недоліків, а саме надання уточненої касаційної скарги із зазначенням підстави (підстав), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав) та викладенням відповідних обґрунтувань, і наданням її копій з додатками відповідно до кількості учасників справи.

На виконання вимог цієї ухвали та в межах встановленого у ній десятиденного строку, скаржник направив до суду уточнену касаційну скаргу.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 посилається на пункти 3, 4 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – "КАС України") як на підстави для касаційного оскарження судових рішень. 

Відповідно до пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

- якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.

Так, у касаційній скарзі ОСОБА_1 вказала на неправильне застосування судами норм матеріального права, а саме: підпункту «ж» пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», пункту 2.13 розділу ІІ, пунктів 7.21, 7.28, 7.29 Інструкції про організацію про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 10 квітня 2009 року №170, пунктів 1.1.1, 1.3 Методичних рекомендацій Методичних рекомендацій з порядку організації і проведення атестування військовослужбовців Збройних Сил України, затверджених директором Департаменту кадрової політики Міністерства оборони України від 19 квітня 2017 року №328, Інструкції з надання доповідей і донесень про події, кримінальні правопорушення, військові адміністративні порушення та адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією, порушення військової дисципліни та їх облік у Міністерстві оборони України, Збройних Силах України та Державній спеціальній службі транспорту, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 29 листопада 2018 року №604.

Обґрунтовуючи порушення судами норм матеріального права, позивачка у касаційній вказує на невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, що, на її думку, пов`язано з неправильною оцінкою доказів (як от скороченої оцінної картки), недоведенням встановлених судами обставин справи, фальсифікацією відповідачем доказів, дослідження обставин справи на підставі недопустимих доказів (довідки Військової частини НОМЕР_1 від 10 березня 2020 року №350/119/1/358). Тобто неправильне застосування судами норм матеріального права, на думку позивачки, стало наслідком неправильної оцінки судами наявних у справі доказів та неправильного встановлення обставин справи.

Водночас пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України вимагає чіткого зазначення скаржником щодо якої норми права відсутній правовий висновок Верховного Суду, чому суди першої та/або апеляційної інстанції неправильно застосували відповідну норму (норми) права і яким скаржник бачить і обґрунтовує правильне застосування відповідних норм. 

На переконання Верховного Суду уточнена касаційна скарга не містить належного обґрунтування підстави для оскарження судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій, визначеної пунктом 3 частини четвертої статті 328 КАС України, оскільки: (1) доводи скаржника зводяться до тлумачення норм матеріального права, побудованого на власній оцінці доказів та невідповідності висновків судів обставинам справи; (2) суди першої та апеляційної інстанцій не робили правових висновків щодо пунктів 1.1.1, 1.3 Методичних рекомендацій Методичних рекомендацій з порядку організації і проведення атестування військовослужбовців Збройних Сил України, затверджених директором Департаменту кадрової політики Міністерства оборони України від 19 квітня 2017 року №328, а також не тлумачили положення Інструкції з надання доповідей і донесень про події, кримінальні правопорушення, військові адміністративні порушення та адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією, порушення військової дисципліни та їх облік у Міністерстві оборони України, Збройних Силах України та Державній спеціальній службі транспорту, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 29 листопада 2018 року №604, а отже й не робили відповідних правових висновків щодо застосування норм вказаних актів. 

Разом з тим, скаржник як на підставу касаційного оскарження посилається на пункт 4 частини четвертої статті 328 КАС України, вказуючи, що суд апеляційної інстанції розглянув справу за відсутності позивачки, яка не була повідомлена належним чином про дату час і місце судового засідання, що є обов`язковою підставою для скасування його постанови. 

Верховний Суд вважає доводи скаржника в цій частині достатньо обґрунтованими і такими, що потребують перевірки. Також потребують перевірки доводи касаційної скарги щодо встановлення судом першої інстанції обставин справи на підставі недопустимого доказу – довідки від 10 березня 2020 року №350/119/358/пс.

Водночас, пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України обумовлено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Так, у касаційній скарзі позивачка зазначає, що касаційна скарга має виняткове значення для неї, як і значення для значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Суд, проаналізувавши доводи касаційної скарги в сукупності з встановленими в судових рішеннях судів першої та апеляційної інстанцій обставинами, приходить до висновку про наявність у цьому випадку обставин, наведених у підпункті "в" пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

Ураховуючи доводи касаційної скарги, Суд дійшов висновку про необхідність відкриття касаційного провадження у цій справі на підставі пункту 4 частини четвертої статті 328 КАС України, оскільки вказані скаржником доводи є достатньо мотивованими і потребують перевірки.

Касаційна скарга за формою і змістом відповідає вимогам статті 330 КАС України, подана з дотриманням строку, передбаченого статтею 329 цього Кодексу, підстави для залишення касаційної скарги без руху, її повернення чи відмови у відкритті касаційного провадження відсутні.

Керуючись статтями 327-331, 334, 335, 338 КАС України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

1. Відкрити касаційне провадження за скаргою ОСОБА_1 на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 29 квітня 2020 року і постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 15 вересня 2020 року у справі №120/302/20-а.

2. Витребувати з Вінницького окружного адміністративного суду матеріали справи №120/302/20-а. 

3. Встановити іншим учасникам справи п`ятнадцятиденний строк з моменту вручення копії ухвали про відкриття касаційного провадження у справі для подання відзиву на касаційну скаргу та доказів надсилання (надання) копії такого відзиву з доданими до нього документами іншим учасникам справи.

4. Надіслати учасникам справи копію цієї ухвали разом із копією касаційної скарги та доданих до неї матеріалів.

5. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і не може бути оскаржена.

……………………………

……………………………

……………………………
Н.М.          Мартинюк
А.В.          Жук
Ж.М.          Мельник-Томенко,
Судді Верховного Суду