ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2526/20 Справа № 205/6607/15 	  	Суддя у 1-й інстанції - Шавула В.С. Суддя у 2-й інстанції - Єлізаренко І. А.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2020 року                                                                м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:
         головуючого судді Єлізаренко І.А.,
         суддів   Лаченкової О.В., Свистунової О.В.,
         за участю секретаря Заворотного К.Я.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу   ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 15 лютого 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Правекс-Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, - 

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2015 року   ПАТ КБ «Правекс-Банк» звернулись до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором. 
В обґрунтування позовних вимог ПАТ КБ «Правекс-Банк» посилалася на те, що 30 січня 2006 року між банком та ОСОБА_2 . Було укладено кредитний договір № 09156-003/06Р, відповідно до умов якого відповідач отримав кредитні кошти в сумі 40 500 доларів США зі сплатою відсотків за користування в розмірі 13% річних строком користування до 30 січня 2026 року. 30 січня 2006 року між банком та ОСОБА_1 було укладено договір поруки № 09156-003/06р, за умовами якого ОСОБА_1 поручилась за належне виконання зобов`язань ОСОБА_2 за кредитним договором від 30 січня 2006 року № 09156-003/06Р. Позичальник ОСОБА_2 допустив прострочення повернення сум отриманого кредиту та своєчасної сплати нарахованих за користування кредитними коштами процентів у порядку і на умовах встановлених кредитним договором, у зв`язку із чим, станом на 29 травня 2015 року, утворилась заборгованість у сумі 87 113,19 доларів США, яка складається із: заборгованість за кредитом - 34 584 доларів США, заборгованість по процентам - 24 507,33 доларів США, неустойка (пеня) за кредитом - 10 455,72 доларів США; неустойка (пеня) за процентами - 17 566,14 доларів США. Уточнивши свої позовні вимоги, банк просив суд стягнути солідарно із ОСОБА_2 , ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором у сумі 87 113,19 доларів США, яка складається із: заборгованість за кредитом - 34 584 доларів США, заборгованість по процентам - 24 507,33 доларів США, неустойка (пеня) за кредитом - 220 074,37 грн., що за курсом НБУ станом на 29 травня 2015 року становить 10 455,72 доларів США; неустойка (пеня) за процентами - 369 736,10 грн, що за курсом НБУ станом на 29 травня 2015 року становить 17 566,14 доларів США та судові витрати по справі.
Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 15 лютого 2016 року  позовні вимоги ПАТ «Правекс-Банк» задоволено частково. Стягнуто солідарно із ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Правекс-Банк» заборгованість за кредитним договором від 30 січня 2006 року № 09156-003/06Р у сумі 55 820,16 доларів США, з якої: заборгованість по кредиту - 34 584,00 доларів США; заборгованість по процентам - 13 674,13 доларів США; пеня за кредитом - 55 159,85 грн, що за курсом НБУ станом на 29 травня 2015 року становить 2 620,42 доларів США; пеня за процентами - 104 020,90 грн, що за курсом НБУ станом на 29 травня 2015 року становить 4 941,61 доларів США. Стягнуто з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Правекс-Банк» у рівних частках судовий збір у сумі 3 654 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати в частині стягнення з неї, як із поручителя, заборгованості за кредитним договором, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права.
Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 27 липня 2016 року рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 15 лютого 2016 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «Правекс-Банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено.
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 квітня 2017 року касаційну скаргу ПАТ КБ «Правекс-Банк» задоволено частково. Рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 27 липня 2016 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 19 жовтня 2017 року апеляційна скарга ОСОБА_1 відхилена, рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 15 лютого 2016 року залишено без змін.
Постановою Верховного Суду від 27 листопада 2019 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 19 жовтня 2017 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанцій.
Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 15 лютого 2016 року суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково з наступних підстав.
Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. 
Згідно ч.1 ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.
Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, 30 січня 2006 року між ОСОБА_2 та ПАТ КБ «Правекс-Банк» було укладено кредитний договір № 09156-003/06Р, відповіно до умов якого позичальник ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 40 500 доларів США (на споживчі цілі) зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 13% річних, який надано на строк з 30 січня 2006 року по 30 січня 2026 року (т.1 а.с. 17-21).
30 січня 2006 року між ОСОБА_2 та ПАТ КБ «Правекс-Банк» укладено додаткову угоду до кредитного договору від 30 січня 2006 року № 09156-003/06Р, за умовами якої, у разі невиконання позичальником вимог пунктів 6.1.16, 6.1.17 кредитного договору, діючий розмір процентної ставки збільшується на три проценти річних (т.1 а.с. 23).
30 січня 2006 року між ПАТ КБ «Правекс-Банк» та ОСОБА_1 було укладено договір поруки № 09156-003/06Р, за умовами якого ОСОБА_1 взяла на себе солідарну відповідальність перед кредитором за виконання в повному обсязі зобов`язань позичальника ОСОБА_2 за кредитним договором від 30 січня 2006 року № 09156-003/06Р (т.1 а.с. 24-25).
Пунктом 1.1. договору поруки передбачено, що відповідальність кожного з поручителів і позичальника є солідарною.
Відповідно до пункту 1.3 договору поруки, поручитель дає свою згоду на збільшення розміру забезпеченого порукою за даним договором зобов`язання позичальника, що може виникнути в майбутньому, внаслідок чого збільшується обсяг відповідальності, у випадку внесення позичальником та кредитором змін та доповнень до кредитного договору або у випадку внесення змін до кредитного договору та /або до даного договору кредитором в односторонньому порядку.
Своїх зобов`язань за кредитним договором позичальник  ОСОБА_2  не виконував, та   станом на 29 травня 2015 року утворилася заборгованість за кредитним договором у розмірі 87 113,19 доларів США, яка складається із: заборгованість за кредитом - 34 584,00 доларів США, заборгованість по процентам - 24 507,33 доларів США, неустойка (пеня) за кредитом -  220 074 грн. 37 коп, що еквівалентно 10 455,72 доларів США; неустойка (пеня) за процентами - 369 736 грн. 10 коп., що еквівалентно 17 566,14 доларів США (т.1 а.с.7-16, 43, 44). 
Задовольняючи частково позовні вимоги ПАТ КБ «Правекс-Банк», суд першої інстанції посилався на те, що боржник ОСОБА_2 не сплачував заборгованість за кредитним договором, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість, яка підлягає частковому стягненню на користь банку, а поручитель повинен нести цивільно-правову відповідальність за порушення боржником узятих на себе зобов`язань, однак погодитися з такими висновками суду неможливо, оскільки суд дійшов них за неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, що відповідно до ст.376 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду та ухвалення нового рішення.
За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1054 ЦК України).
Статтею 546 ЦК України встановлено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, порукою.
За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку.
Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником (частина перша статті 553 ЦК України).
У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.
Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частини перша, друга статті 554 ЦК України).
Припинення поруки пов`язане, зокрема, із закінченням строку її чинності.
За змістом частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя.
Отже, порука - це строкове зобов`язання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє суб`єктивне право кредитора.
Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.
Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК України).
Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов`язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (статті 251, 252 ЦК України).
Таким чином, умови договору поруки про його дію до повного припинення зобов`язань боржника не свідчать про те, що цим договором установлено строк припинення поруки в розумінні статті 251, частини четвертої статті 559 ЦК України, тому в цьому випадку підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя.
Під виконанням сторонами зобов`язання слід розуміти здійснення ними дій з реалізації прав і обов`язків, що випливають із зобов`язання, передбаченого договором. Отже, «основне зобов`язання» - це не зміст кредитного договору, а реально існуючі правовідносини, зміст яких складають права та обов`язки сторін кредитного договору
У справі встановлено, 30 січня 2006 року між ОСОБА_2 та ПАТ КБ «Правекс-Банк» було укладено кредитний договір № 09156-003/06Р, відповідно до умов якого позичальник ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 40 500 доларів США (на споживчі цілі) зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 13% річних, який надано на строк з 30 січня 2006 року по 30 січня 2026 року (т.1 а.с. 17-21).
30 січня 2006 року між ОСОБА_2 та ПАТ КБ «Правекс-Банк» укладено додаткову угоду до кредитного договору від 30 січня 2006 року № 09156-003/06Р, за умовами якої, у разі невиконання позичальником вимог пунктів 6.1.16, 6.1.17 кредитного договору, діючий розмір процентної ставки збільшується на три проценти річних (т.1 а.с. 23).
30 січня 2006 року між ПАТ КБ «Правекс-Банк» та ОСОБА_1 було укладено договір поруки № 09156-003/06Р, за умовами якого ОСОБА_1 взяла на себе солідарну відповідальність перед кредитором за виконання в повному обсязі зобов`язань позичальника ОСОБА_2 за кредитним договором від 30 січня 2006 року № 09156-003/06Р (т.1 а.с. 24-25).
Пунктом 1.1. договору поруки передбачено, що відповідальність кожного з поручителів і позичальника є солідарною.
Відповідно до пункту 1.3 договору поруки, поручитель дає свою згоду на збільшення розміру забезпеченого порукою за даним договором зобов`язання позичальника, що може виникнути в майбутньому, внаслідок чого збільшується обсяг відповідальності, у випадку внесення позичальником та кредитором змін та доповнень до кредитного договору або у випадку внесення змін до кредитного договору та /або до даного договору кредитором в односторонньому порядку.
Правонаступником ПАТ КБ «Правекс-Банк» є - АТ «Правекс-Банк».
Встановлено, своїх зобов`язань за кредитним договором позичальник  ОСОБА_2  належним чином не виконував та   станом на 29 травня 2015 року утворилася заборгованість за кредитним договором у розмірі 87 113,19 доларів США, яка складається із: заборгованість за кредитом - 34 584 доларів США, заборгованість по процентам - 24 507,33 доларів США, неустойка (пеня) за кредитом -  220 074 грн. 37 коп, що еквівалентно 10 455,72 доларів США; неустойка (пеня) за процентами - 369 736 грн. 10 коп., що еквівалентно 17 566,14 доларів США (т.1 а.с.7-16, 43, 44). 
Позичальник та поручитель взяли на себе зобов`язання повернути суму кредиту, з відповідними процентами, до 30 січня 2026 року. 
Так, пунктом 4.1 кредитного договору кредитор та позичальник визначили порядок виконання зобов`язання ОСОБА_2 перед ПАТ КБ «Правекс-Банк», зокрема, сплачувати її рівними частинами в сумі 169 доларів США щомісячно до 10 числа наступного місяця. 
Проценти за користування кредитом підлягають сплаті щомісячно (за час фактичного користування грошовими коштами на протязі календарного місяця) наступного за місяцем нарахування процентів, а також в момент повернення кредиту, вказаного у договорі ( пункт 4.2 кредитного договору).
Встановлено, що відповідно до пункту 4.3 кредитного договору платежі вважають вчиненими у встановлені строки, якщо сума відповідного платежу в повному розмірі надійшла на рахунок банку в строки, визначені пунктами 4.1, 4.2 кредитного договору.
У випадку виникнення у позичальника прострочки по погашенню заборгованості по кредиту і/або сплаті процентів за користування кредитом, строк виконання кредиту вказаний у пункті 1.2 кредитного договору, припиняється достроково на 10-й день місяця, наступного за місяцем, у якому виник факт прострочки ( пункт 4.4 кредитного договору). Про припинення строку виконання кредиту банк письмово сповіщає позичальника. 
Відповідно до вимог частини другої статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу
04 серпня 2015 року ПАТ КБ «Правекс-Банк» направили позичальнику ОСОБА_2 та поручителю ОСОБА_1 вимогу про дострокове здійснення внесків за кредитним договором, а саме: заборгованість по кредиту та нарахованим процентам ( т.1 а.с. 26, 27).
Встановлено, що починаючи з березня 2008 року позичальник ОСОБА_2 допускав прострочення щомісячних платежів по погашенню кредиту (т.1 а.с. 7-16).
Отже, поряд з установленням строку дії кредитного договору сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобов`язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов`язання, яке виникло на основі договору.
Строк виконання боржником кожного щомісячного зобов`язання, згідно з частиною третьою статті 254 ЦК України, спливає у відповідне число останнього місяця строку.
Якщо умовами кредитного договору передбачено окремі самостійні зобов`язання боржника про повернення боргу щомісяця частинами та встановлено самостійну відповідальність боржника за невиконання цього обов`язку, то в разі неналежного виконання позичальником цих зобов`язань позовна давність за вимогами кредитора до нього про повернення заборгованих коштів повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.
З огляду на положення ч.4 ст. 559 ЦК України можна зробити висновок про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов`язання за договором повинно бути пред`явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов`язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами). У разі пред`явлення банком вимог до поручителя більш ніж через шість місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобов`язання в силу положень частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється в частині певних щомісячних зобов`язань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку.
Аналіз судової практики, здійснений на підставі інформації, що міститься у Єдиному державному реєстрі судових рішень, за релевантністю судових рішень, прийнятих Касаційним цивільним судом у складі Верховного Суду в аналогічних справах, свідчить про те, що суд касаційної інстанції дотримується правової позиції, висловленої Верховним Судом України у постановах від 17 вересня 2014 року у справі № 6-53цс14, від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2662цс15, від 29 березня 2017 року у справі № 6-3087цс16 та в інших. Так, і у справі, переданій на розгляд Великої Палати Верховного Суду, і в аналогічних справах, які переглядалися Касаційним цивільним судом у складі Верховного Суду, прийнято рішення, які свідчать про відсутність розходжень у судовій практиці (справи № 756/12263/15-ц, 522/10828/15-ц, 377/471/15-ц, 127/8315/16-ц, 285/1462/15-ц, 2-1283/11, 569/3799/14-ц, 756/4514/16-ц, 750/4903/14 та багато інших). В усіх зазначених справах суд касаційної інстанції виходив із того, що строк пред`явлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначено періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу за основним зобов`язанням. Більш того, у цих судових рішеннях містяться посилання на висновки щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладені в раніше ухвалених рішеннях Верховного Суду України у справах №6-53цс14, №6-3087цс16 та інших аналогічних справах.
Такі висновки викладені у постанові від 13 червня 2018 року Великої Палати Верховного Суду у справі № 408/8040/12 ( провадження 14-145цс18).
Згідно з пунктами 4.1, 4.2, 4.3 кредитного договору повернення відповідної частини кредиту здійснюється позичальником у розмірі 169 доларів США щомісяця до 10 числа наступного місяця, шляхом надходження відповідного платежу на рахунок банку у строки, визначені пунктами 4.1, 4.2 кредитного договору. Відповідно до пункту 2.1 договору поруки, порукою забезпечуються вимоги кредитора щодо сплати боржником кожного і всіх його боргових зобов`язань за кредитним договором у такому розмірі, порядку, як установлено кредитним договором.
Отже, оскільки кредитним договором передбачено, що чергові платежі боржник повинен був здійснювати кожного місяця, а за договором поруки поручитель відповідає у такому ж розмірі, у такій валюті, у такий строк і в такому порядку, як установлено кредитним договором, то з часу несплати кожного з платежів відповідно до статті 261 ЦК України починається перебіг позовної давності для вимог до боржника, та обчислення установленого частиною четвертою статті 559 цього Кодексу шестимісячного строку для пред`явлення вимог до поручителя.
Якщо банк пред`явив вимоги до поручителя більше ніж через шість місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобов`язання, то в силу положень частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється в частині певних щомісячних зобов`язань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку.
Таким чином, аналіз частини четвертої статті 559 ЦК України дає підстави для висновку про те, що застосоване в цій нормі поняття «строк чинності поруки» повинне розглядатися як строк, протягом якого кредитор може реалізувати свої права за порукою як видом забезпечення зобов`язання.
Відповідно закінчення строку, установленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобов`язання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не пред`явить вимоги до поручителя.
Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції не врахував, що кредитним договором, укладеним між ПАТ КБ «Правекс-Банк» та ОСОБА_2 , передбачено виконання грошових зобов`язань шляхом здійснення щомісячних платежів у сумі 169 доларів США щомісячно, а за договором поруки відповідальність поручителя ОСОБА_1 встановлена у такому розмірі, порядку, як у кредитному договорі, не з`ясував чи пред`явив банк вимогу до поручителя в межах шести місяців за кожним місячним платежем та за якими платежами порука припинилась, а за якими ще діє.
Банк звернувся до суду з позовною заявою у справі 31 серпня 2015 року (т.1 а.с. 36).
Умовами кредитного договору передбачено, що внесення щомісячних платежів має здійснюватись до 10 числа наступного місяця.
Таким чином, порука відповідача припинена щодо усіх платежів до 10 березня 2015 року.
За таких обставин  ОСОБА_1  та ОСОБА_2  відповідають перед ПАТ КБ «Правекс-Банк» як солідарні боржники  за заборгованістю  за кредитним договором  №09156-003/06Р  від 30 січня 2006 року станом на 29 травня 2015 року,  яка складається із: заборгованості за кредитом (тіло кредиту)  у сумі 507 доларів США, заборгованості по процентам у сумі 1111,49 доларів США, а також за заборгованістю щодо сплати  неустойки (пені) за кредитом у сумі  23 235 грн. 06 коп., неустойки (пені) за процентами у сумі  44 195 грн. 66 коп. 
Заборгованості за кредитним договором в розмірі 57439,84 доларів США підлягає стягненню на користь банку з позичальника ОСОБА_2 , а саме: заборгованість за кредитом - 34 077 доларів США, заборгованість по процентам - 23 395,84 доларів США, неустойка (пеня) за кредитом - 51 080 грн. 04 коп., неустойка (пеня) за процентами - 95 948 грн. 40 коп. 
За таких обставин, враховуючи вищевикладене, апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід задовольнити частково, рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 15 лютого 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення про часткове задоволення позовних вимог АТ «Правекс-Банк».
На підставі викладеного, керуючись ст. ст.ст.  367, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів 

                                              П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  - задовольнити частково.
Рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 15 лютого 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Правекс-Банк» до ОСОБА_1 ,  ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором - скасувати.
Позовні вимоги Акціонерного товариства «Правекс-Банк» задовольнити частково.
Стягнути солідарно із  ОСОБА_2  та ОСОБА_1   на користь Акціонерного товариства  «Правекс-Банк» заборгованість за кредитним договором №09156-003/06Р  від 30 січня 2006 року станом на 29 травня 2015 року,  яка складається із:  заборгованості за кредитом (тіло кредиту)  у сумі 507 доларів США, заборгованості по процентам у сумі 1111,49 доларів США,  пеня за кредитом - 23 235 грн. 06 коп., пеня  за процентами -  44 195 грн. 66 коп.  
Стягнути із ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства «Правекс-Банк» заборгованість за кредитним договором №09156-003/06Р від 30 січня 2006 року станом на 29 травня 2015 року, яка складається із: заборгованості за кредитом - 34 077 доларів США, заборгованості по процентам - 23 395,84 доларів США, пеня за кредитом - 51 080 грн. 04 коп., пеня за процентами - 95948 грн. 40 коп. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Правекс-Банк» судовий збір у розмірі 640 грн.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства «Правекс-Банк» судовий збір у розмірі 2396 грн. 69 коп.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів з дня проголошення може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя

Судді