ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/19680/20                                                               Суддя (судді) першої інстанції: Погрібніченко І.М.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  26 листопада 2020 року                                                                                       м. Київ
          
Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі: 
головуючого судді                              Кучми А.Ю., 
суддів                                                  Аліменка В.О., Бєлової Л.В.
за участю секретаря                               Островської О.В.,
розглянувши за відсутності осіб, які беруть участь в справі, без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ст. 229 КАС України у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 серпня 2020 року (м. Київ, дата складання повного тексту не зазначається) у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК СХІДЕНЕРГО» до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг про визнання протиправною та скасування постанови від 12.08.2020 №1536,-

В С Т А Н О В И Л А :

Товариство з обмеженою відповідальністю «ДТЕК СХІДЕНЕРГО» звернулося з позовом до суду, в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 1536 «Про внесення змін до деяких постанов НКРЕКП та визнання такими, що втратили чинність, деяких постанов НКРЕКП».
Також позивачем було подано до суду клопотання про забезпечення позову, в якій позивач просить суд вжити заходів забезпечення позову шляхом зупинення дії постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 12.08.2020 № 1536 «Про внесення змін до деяких постанов НКРЕКП та визнання такими, що втратили чинність, деяких постанов НКРЕКП».
Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 серпня 2020 року заяву про забезпечення позову ТОВ «ДТЕК СХІДЕНЕРГО» задоволено, зупинено дію постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 12.08.2020 № 1536 «Про внесення змін до деяких постанов НКРЕКП та визнання такими, що втратили чинність, деяких постанов НКРЕКП».
Суд першої інстанції виходив з того, що у разі невжиття заходів забезпечення позову, до ухвалення рішення в даній адміністративній справі, є вірогідність істотного ускладнення його виконання, так само, як і ефективного захисту порушених прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, оскільки відтермінування видачі ліцензії з виробництва електричної та теплової енергії з 01 вересня 2020 року на більш пізній строк неминуче призведе до зупинення роботи цілісних майнових комплексів - Курахівська та Луганська теплоелектростанції та здійснення виробничої діяльності позивачем стане неможливим, а для відновлення прав, свобод та інтересів заявника та великого кола інших осіб необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а у випадку неможливості здійснення діяльності, зупиниться виробництв та відпуск в регіоні електричної та теплової енергії, що фактично призведе до виникнення аварійної ситуації в регіоні.
Не погоджуючись з таким рішенням суду, відповідачем подано апеляційну скаргу, у якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та винести нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви про забезпечення адміністративного позову. Апелянт мотивує свої вимоги тим, що заявником не доведена наявність підстав, які б свідчили про очевидну небезпеку заподіяння шкоди правам та інтересам позивача або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або ж для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат. Крім того, не доведено наявність очевидних ознак протиправності оскаржуваного рішення. Також, судом першої інстанції не враховано розмір потенційних збитків, внаслідок зупинення дії оскаржуваної постанови.
Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено про безпідставність доводів апеляційної скарги, відсутність підстав для її задоволення та відсутність підстав для скасування рішення суду першої інстанції.
Відповідачем до суду подано клопотання про відкладення розгляду справи через те, що серед співробітників центрального апарату НКРЕКП станом на 23.11.2020 наявні ознаки коронавірусної хвороби, тому представники юридичного департаменту не мають можливості забезпечити участь у судових засіданнях.
Колегія суддів дійшла до висновку щодо відсутності підстав для задоволення даного клопотання, оскільки до нього не надано доказів на підтвердження перебування усіх працівників юридичного відділу на самоізоляції чи доказів їхньої хвороби.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду - без змін.
Згідно ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, в обґрунтування заяви про забезпечення адміністративного позову позивачем зазначено, що зазначений ним спосіб забезпечення позову забезпечить можливість ефективного захисту прав та інтересів позивача.
Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Положеннями ст. 150 КАС України передбачено, що суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю. Ухвалу про забезпечення позову постановляє суд першої інстанції, а якщо розпочато апеляційне провадження, то таку ухвалу може постановити суд апеляційної інстанції.
Згідно з пунктом 1 частини першої та частиною другою статті 151 КАС України, позов може бути забезпечено зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта. Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.
Відтак, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам та інтересам позивача, або захист цих прав та інтересів стане неможливим чи для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також якщо очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, суд може постановити ухвалу про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову шляхом зупинення дії індивідуального акта.
При вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову суд повинен здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності їх вжиття з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову та його предметом; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду у разі невжиття заходів забезпечення позову; запобігання порушенню охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками судового процесу, у разі вжиття заходів забезпечення позову.
За своєю суттю інститут забезпечення в адміністративному судочинстві є інститутом попереднього судового захисту. Метою його запровадження є гарантування виконання рішення суду у випадку задоволення позову за існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі. Доведення наявності зазначених підстав або принаймні однієї з них, з точки зору процесуального закону, є необхідною передумовою для вжиття судом заходів до забезпечення позову у разі їх вжиття за клопотанням позивача.
Із вищенаведеного випливає, що, вирішуючи питання про вжиття заходів забезпечення позову, суд має пересвідчитись, що надані докази та доводи позивача на даному етапі переконливо свідчать про наявність підстав для забезпечення позову.
Як вбачається із заяви про забезпечення позову, позивачем оскаржується постанова Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 1536 «Про внесення змін до деяких постанов НКРЕКП та визнання такими, що втратили чинність, деяких постанов НКРЕКП».
Зокрема, позивач звертає увагу, що ТОВ «ДТЕК СХІДЕНЕРГО» є ліцензіатом, основними видами діяльності якого є виробництво електричної та теплової енергії, у складі двох теплоелектростанцій Курахівська ТЕС та Луганська ТЕС, яким відповідно до постанов НКРЕКП від 30.06.2020 №№ 1253, 1254 (ТОВ «ДТЕК Луганська ТЕС»), №№ 1255, 1256 (ТОВ «Курахівська ТЕС») видано ліцензії на провадження діяльності з виробництва електричної та теплової енергії.
12.08.2020, тобто до 01.09.2020, НКРЕКП прийнято постанову № 1536 «Про внесення змін до деяких постанов НКРЕКП та визнання такими, що втратили чинність, деяких постанов НКРЕКП», відповідно до якої постановлено:
1.«Внести до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30 червня 2020 року № 1253 «Про видачу ліцензії з виробництва електричної енергії ТОВ «ДТЕК ЛУГАНСЬКА ТЕС» такі зміни:
назву постанови після слів «з виробництва електричної енергії» доповнити словами «та виробництва теплової енергії»;
пункти 1 - 3 викласти в такій редакції:
« 1. Видати ТОВАРИСТВУ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ДТЕК ЛУГАНСЬКА ТЕПЛОВА ЕЛЕКТРИЧНА СТАНЦІЯ» (код ЄДРПОУ 43589678) ліцензії на право провадження господарської діяльності з:
виробництва електричної енергії у межах місць провадження господарської діяльності з виробництва електричної енергії відповідно до додатка 1;
виробництва теплової енергії у межах місць провадження господарської діяльності з виробництва теплової енергії відповідно до додатка 2.
За видачу ліцензії справляється плата в розмірі одного прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що діє на день прийняття цієї постанови, яку має бути внесено на рахунок Державної казначейської служби України за кодом класифікації доходів бюджету 22011500 «Плата за ліцензії, сертифікацію оператора системи передачі електричної енергії, оператора газотранспортної системи, видані/здійснену Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг» у строк не пізніше десяти робочих днів з дня оприлюднення цього рішення в установленому порядку.
2. Зобов`язати ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ДТЕК ЛУГАНСЬКА ТЕПЛОВА ЕЛЕКТРИЧНА СТАНЦІЯ» надати до НКРЕКП:
у термін до 01 листопада 2020 року (включно) документи, що підтверджують правонаступництво ТОВ «ДТЕК ЛУГАНСЬКА ТЕС» за борговими зобов`язаннями ТОВ «ДТЕК СХІДЕНЕРГО» перед НАК «НАФТОГАЗ УКРАЇНИ» (далі - Документи);
у термін до 30 грудня 2020 року (включно) копію акта приймання-передачі об`єкта оренди (далі - Акт), що засвідчує фактичну передачу ТОВ «ДТЕК ЛУГАНСЬКА ТЕС» цілісного майнового комплексу Луганської ТЕС відповідно до договору оренди від 30 квітня 2020 року № 183-ТРП.
3. Ця постанова набирає чинності з дня її прийняття, крім пункту 1, який набирає чинності з 01 січня 2021 року, та підлягає визнанню такою, що втратила чинність, у разі ненадання до НКРЕКП Акта та Документів у терміни, встановлені пунктом 2 цієї постанови.»;
додаток вважати додатком 1;
доповнити додатком 2, що додається.
2. Внести до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30 червня 2020 року № 1255 «Про видачу ліцензії з виробництва електричної енергії ТОВ «ДТЕК КУРАХІВСЬКА ТЕС» такі зміни:
назву постанови після слів «з виробництва електричної енергії» доповнити словами «та виробництва теплової енергії»;
пункти 1 - 3 викласти в такій редакції:
« 1. Видати ТОВАРИСТВУ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ДТЕК КУРАХІВСЬКА ТЕПЛОВА ЕЛЕКТРИЧНА СТАНЦІЯ» (код ЄДРПОУ 43594541) ліцензії на право провадження господарської діяльності з:
виробництва електричної енергії у межах місць провадження господарської діяльності з виробництва електричної енергії відповідно до додатка 1;
виробництва теплової енергії у межах місць провадження господарської діяльності з виробництва теплової енергії відповідно до додатка 2.
За видачу ліцензії справляється плата в розмірі одного прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що діє на день прийняття цієї постанови, яку має бути внесено на рахунок Державної казначейської служби України за кодом класифікації доходів бюджету 22011500 «Плата за ліцензії, сертифікацію оператора системи передачі електричної енергії, оператора газотранспортної системи, видані/здійснену Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг» у строк не пізніше десяти робочих днів з дня оприлюднення цього рішення в установленому порядку.
2. Зобов`язати ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ДТЕК КУРАХІВСЬКА ТЕПЛОВА ЕЛЕКТРИЧНА СТАНЦІЯ» надати до НКРЕКП:
у термін до 01 листопада 2020 року (включно) документи, що підтверджують правонаступництво ТОВ «ДТЕК КУРАХІВСЬКА ТЕС» за борговими зобов`язаннями ТОВ «ДТЕК СХІДЕНЕРГО» перед НАК «НАФТОГАЗ УКРАЇНИ» (далі - Документи);
у термін до 30 грудня 2020 року (включно) копію акта приймання-передачі об`єкта оренди (далі - Акт), що засвідчує фактичну передачу ТОВ «ДТЕК КУРАХІВСЬКА ТЕС» цілісного майнового комплексу Курахівської ТЕС відповідно до договору оренди від 30 квітня 2020 року №184-ТРП.
3. Ця постанова набирає чинності з дня її прийняття, крім пункту 1, який набирає чинності з 01 січня 2021 року, та підлягає визнанню такою, що втратила чинність, у разі ненадання до НКРЕКП Акта та Документів у терміни, встановлені пунктом 2 цієї постанови.»;
додаток вважати додатком 1;
доповнити додатком 2, що додається.
3. Постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30 червня 2020 року № 1254 «Про видачу ліцензії з виробництва теплової енергії ТОВ «ДТЕК ЛУГАНСЬКА ТЕС» та від 30 червня 2020 року № 1256 «Про видачу ліцензії з виробництва теплової енергії ТОВ «ДТЕК КУРАХІВСЬКА ТЕС» визнати такими, що втратили чинність.».
Позивач звертає увагу, що при прийнятті постанов про видачу ліцензій від 30.06.2020 №№ 1253, 1254 (ТОВ «ДТЕК Луганська ТЕС»), №№ 1255, 1256 (ТОВ «Курахівська ТЕС») було дотримано всі умови для отримання ліцензій на провадження діяльності з виробництва електричної та теплової енергії.
Поряд з цим, позивач звертає увагу, що діючим законодавством не передбачено надання документального підтвердження правонаступництва, в якості обов`язкової умови видачі ліцензій на виробництво теплової та електричної енергії.
Також позивач зазначає, що встановлення оскаржуваною постановою додаткових умов для видачі ліцензій ТОВ «ДТЕК Курахівська ТЕС» та ТОВ «ДТЕК Луганська ТЕС», шляхом надання додаткових документів не було передбачено постановами від 30.06.2020 про видачу ліцензії, а тому витребування останніх оскаржуваною постановою за своєю сутністю є втручанням у господарську діяльність ТОВ «ДТЕК СХІДЕНЕРГО» та таким, що виходить за межі наданих Регулятору повноважень.
Одночасно, на думку позивача, відтермінування видачі ліцензії з виробництва електричної та теплової енергії з 01 вересня 2020 року на більш пізній строк неминуче призведе до зупинення роботи цілісних майнових комплексів - Курахівської та Луганської теплоелектростанції та здійснення виробничої діяльності позивачем стане неможливим, у зв`язку з відсутністю законних підстав для подальшого користування зазначеним майном, через що на контрольованій території Донецької області може виникнути дефіцит електричної потужності, що може спричинити знеструмлення та відмову в роботі систем життєзабезпечення 1 мільйона мешканців регіону (припинення водопостачання, газопостачання, освітлення, зупинення підприємств та транспорту), будуть відключені сотні дитячих садків та шкіл, десятки медичних закладів, без теплової енергії залишаться всі споживачі м. Курахове.
На думку позивача, відключення енергоблоків товариства призведе до каскадного розвитку аварійної ситуації та відключення від Луганського енерговузла ОЕС України з його знеструмленням.
Таким чином, позивач вважає, що оскаржуване рішення є очевидно протиправне, а для відновлення його прав, свобод та інтересів та великого кола інших осіб необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а у випадку неможливості здійснення діяльності, зупиниться виробництв та відпуск в регіоні електричної та теплової енергії, що фактично призведе до виникнення аварійної ситуації в регіоні.
Процедура видачі, переоформлення, зупинення та анулювання ліцензій на провадження видів господарської діяльності, державне регулювання яких здійснюється Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП) регулюється Порядком ліцензування видів господарської діяльності, державне регулювання яких здійснюється Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 03 березня 2020 року № 548 (далі - Ліцензійні умови).
Відповідно до пп. 1.3 вказаних Ліцензійних умов, здобувач ліцензії - суб`єкт господарювання, який звернувся в установленому порядку до НКРЕКП із заявою про отримання ліцензії на право провадження господарської діяльності у сферах енергетики та комунальних послуг.
Так, згідно розділу 2 заява про отримання ліцензії подається за формою, визначеною ліцензійними умовами.
Відповідно до п. 3.1 Ліцензійних умов НКРЕКП протягом семи робочих днів з дня одержання заяви про отримання ліцензії встановлює наявність або відсутність підстав для залишення її без розгляду. У разі наявності таких підстав відповідний структурний підрозділ НКРЕКП готує проект листа про залишення заяви без розгляду, який надається на підпис члену НКРЕКП відповідно до розподілу функціональних обов`язків.
Відповідно до п. 4.1 Ліцензійних умов після встановлення відсутності підстав для залишення заяви про отримання ліцензії без розгляду відповідальні структурні підрозділи НКРЕКП розглядають її з метою встановлення відсутності або наявності підстав для відмови у видачі ліцензії шляхом аналізу підтвердних документів та одержання інформації з державних паперових та електронних інформаційних ресурсів.
Пунктом 4.4 Ліцензійних умов передбачено, що у разі встановлення під час розгляду заяви про отримання ліцензії відсутності підстав для відмови у видачі ліцензії НКРЕКП приймає рішення про видачу ліцензії.
З аналізу вищевикладених норм законодавства вбачається, що НКРЕКП за результатами розгляду заяви здобувача ліцензії може прийняти рішення про залишення відповідної заяви без розгляду, відмовити у видачі відповідної ліцензії, а у разі відсутності підстав для відмови - прийняти рішення про видачу ліцензії, яке набирає чинності, у строк встановлений у ньому.
Як вбачається з матеріалів справи, 30.06.2020 НКРЕКП ТОВ «ДТЕК Луганська ТЕС» та ТОВ «Курахівська ТЕС» видано ліцензії №№ 1253, 1254,1255, 1256 на провадження діяльності з виробництва електричної та теплової енергії.
Тобто, станом на 30.06.2020 підстав для відмови чи залишення без розгляду заяв ТОВ «ДТЕК Луганська ТЕС» та ТОВ «Курахівська ТЕС» не було.
Разом із тим, оскаржуваною постановою, ТОВ «ДТЕК Луганська ТЕС» та ТОВ «Курахівська ТЕС» встановлено додаткові умови для отримання ліцензій на здійснення діяльності з виробництва електричної та теплової енергії, а саме шляхом подання, у певний строк, додаткових документів, зокрема, документів, що підтверджують правонаступництво ТОВ «ДТЕК КУРАХІВСЬКА ТЕС» та ТОВ «ДТЕК ЛУГАНСЬКА ТЕС» за борговими зобов`язаннями ТОВ «ДТЕК СХІДЕНЕРГО» перед НАК «НАФТОГАЗ УКРАЇНИ».
Натомість п. 2.4 Ліцензійних умов не містить в переліку документів, що подають до заяви про отримання ліцензії на провадження діяльності з виробництва електричної та теплової енергії вимоги щодо подання доказів правонаступництва за борговими зобов`язаннями.
Таких вимог не міститься і в п. 1.7 Ліцензійних умов на провадження господарської діяльності з виробництва теплової енергії, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 22 березня 2017 року №308 та п. 1.6 Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з виробництва електричної енергії, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 27 грудня 2017 року № 1467.
Суд першої інстанції вірно вказав, що вирішення питання за борговими зобов`язаннями між правонаступниками має віршувати в судовому порядку, а не під час набуття чинності рішення про надання ліцензії на провадження діяльності з виробництва електричної та теплової енергії.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що у разі невжиття заходів забезпечення позову, до ухвалення рішення в даній адміністративній справі, є вірогідність істотного ускладнення його виконання, так само, як і ефективного захисту порушених прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, оскільки відтермінування видачі ліцензії з виробництва електричної та теплової енергії з 01 вересня 2020 року на більш пізній строк неминуче призведе до зупинення роботи цілісних майнових комплексів - Курахівська та Луганська теплоелектростанції та здійснення виробничої діяльності позивачем стане неможливим, а для відновлення прав, свобод та інтересів заявника та великого кола інших осіб необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а у випадку неможливості здійснення діяльності, зупиниться виробництв та відпуск в регіоні електричної та теплової енергії, що фактично призведе до виникнення аварійної ситуації в регіоні.
Крім того, апелянтом не доведено, що застосування заходів забезпечення позову призведе до більших негативних наслідків ніж їх незастосування та не спростовано доводів заявника щодо обгрунтованості та необхідності їх запровадження з метою збереження нинішнього правового становища.
Судова колегія вважає за необхідне зауважити, що згідно Рекомендації № R (89) 8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятій Комітетом Міністрів Ради Європи 13.09.1989 року, рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта. Суд, який постановляє вжити такий захід, не зобов`язаний одночасно висловлювати думку щодо законності чи правомірності відповідного адміністративного акту; його рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв`язку з оскарженням адміністративного акту.  
Європейський суд з прав людини у рішенні від 29.06.2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.
У рішенні від 31.07.2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини вказав, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Салах Шейх проти Нідерландів», ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними. При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17.07.2008 року ) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби ст. 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.
Конституційний Суд України у пункті 9 мотивувальної частини рішення від 30.01.2003 року №3-рп/2003 наголошував на тому, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.
У межах визначеної нормативної регламентації спірних правовідносин суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що зупинення дії постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 12.08.2020 № 1536 «Про внесення змін до деяких постанов НКРЕКП та визнання такими, що втратили чинність, деяких постанов НКРЕКП» є допустимим та пропорційним заходом забезпечення позову, невжиття якого може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, адже навіть у випадку задоволення позову виконання судового рішення може бути ускладнене внаслідок можливої зупинки роботи підприємства.
З огляду на вищевикладене, колегія суддів підтримує висновок суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення заяви про забезпечення позову.
Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .
Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи
Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.
Враховуючи наведене колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, надав належну оцінку дослідженим доказам та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. У зв`язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.
Керуючись ст. ст. 242, 243, 251, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів -
П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг - залишити без задоволення, ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 серпня 2020 року - без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в порядку та строки, встановлені ст.ст. 328, 329 КАС України.
Повний текст постанови виготовлено 26.11.2020.

Головуючий суддя:                                                                                        А.Ю. Кучма 

                                                                                                                          В.О. Аліменко

                                                                                                              Л.В. Бєлова