ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2020 року 
м. Київ
справа №354/877/15-а
адміністративне провадження №К/9901/45799/18
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Мороз Л.Л.,
суддів: Бучик А.Ю.,  Рибачука А.І., 
розглянувши у порядку попереднього розгляду у касаційній інстанції адміністративну справу № 354/877/15-а

за позовом  ОСОБА_1 до Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції в Івано-Франківській області про визнання незаконною та скасування постанови про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудування, провадження по якій відкрито
за касаційною скаргою  Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції в Івано-Франківській області на постанову Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 29 лютого 2016 року, прийняту у складі судді Марчака Ю.І та постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 24 травня 2017 року, прийняту у складі колегії суддів: головуючого Клюби В.В., суддів - Іщук Л.П., Онишкевича Т.В.,
в с т а н о в и в :
ОСОБА_1 звернулася до Яремчанського міського суду Івано-Франківської області з адміністративним позовом до Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції в Івано-Франківській області, у якому просила: визнати протиправною та скасувати постанову №255/1009/02 - 43/2015 від 18 грудня 2015 року у справі про адміністративне правопорушення щодо порушення вимог п. 1 ч. 2 ст. 36 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», якою на неї  (позивача) накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 8500 гривень, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 7 статті 96 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а провадження у справі - закрити.
Постановою Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 29 лютого 2016 позовні вимоги задоволено: постанову №255/1009/02 - 43/2015 від 18 грудня 2015 року    Головного інспектора будівельного нагляду за проведенням перевірок Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Івано-Франківській області     про накладення на    позивача штрафу в розмірі 8500 гривень скасовано та провадження в справі про адміністративне правопорушення закрито.
Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 24 травня 2017 року вирішено:
Постанову Яремчанського міського суду Івано - Франківської області від 29 лютого 2016 року у справі №354/877/15 - а скасувати та прийняти нову постанову.
Адміністративний позов задовольнити частково.
Визнати протиправною та скасувати постанову Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції в Івано-Франківській області №255/1009/02 - 43/2015 від 18 грудня 2016 року про визнання ОСОБА_1 винною у  вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 96 ч. 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 8500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Як встановлено, ОСОБА_1 є власником однокімнатної квартири АДРЕСА_1 , що підтверджено даними витягу з Державного реєстру речових прав власності на нерухоме майно про реєстрацію права власності серії ЕЕТ №385227 від 10 березня 2015 року.
Актом від 24 червня 2015 року обстеження квартири АДРЕСА_1 , було встановлено, що попереднім власником квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_2 було самовільно проведено реконструкцію даної квартири з добудовою двох кімнат та розширено кухню у 2008 році. Комісією рекомендовано позивачу оформити реконструкцію квартири АДРЕСА_1 у відповідності до чинного законодавства.
04 грудня 2015 року головним інспектором будівельного нагляду у присутності ОСОБА_1 відповідно до статті 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та згідно з Порядком здійснення державного архітектурно - будівельного контролю, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 23 травня 2011 року №553, на підставі абз. 8, листа Івано-Франківської обласної державної адміністрації №Б - 19/2969 від 09 листопада 2015 року, проведено позапланову перевірку дотримання вимог законодавства у  сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил ОСОБА_1 .
За результатами перевірки 04 грудня 2015 року складено Акт перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил, у якому зазначено, що проведено реконструкцію з добудовою двох кімнат до квартири АДРЕСА_1 без декларації про початок виконання будівельних робіт, чим порушено п. 1 ч. 2 ст. 36 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та п. 9 ч. 7 Порядку виконання будівельних робіт, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 року №466.
Також, за результатами перевірки 04 грудня 2015 року складено припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил з вимогою про усунення виявлених порушень шляхом подання декларації про початок виконання будівельних робіт, у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 року № 466. Вимоги виконати в 90-денний термін.
Головним інспектором будівельного нагляду у присутності ОСОБА_1 , відповідно до статті 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та статей 254, 255 та 256 Кодексу України про адміністративні правопорушення складено протокол про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 96 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
18 грудня 2015 року відповідачем винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення за №255/1009/02 - 43/2015, якою позивача визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 96 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 8500 гривень.
Суд першої інстанції виходив з того, що попередня власниця квартири ОСОБА_2 провела реконструкцію квартири та добудувала дві кімнати до квартири АДРЕСА_1 протягом 2005-2008 років. Відповідач притягнув до адміністративної відповідальності особу, яка не вчиняла        реконструкцію квартири та не добудовувала дві кімнати до квартири. У зв`язку з цим постанову було скасовано, а провадження у справі закрито.
Апеляційний суд частково погодився з висновками суду першої інстанції, проте вказав, що адміністративний суд не вправі прийняти рішення про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, оскільки відповідно до ст. 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення такі повноваження надані органу (посадовій особі), до повноваження якого віднесено розгляд справи про адміністративне правопорушення. Тому позовні вимоги щодо закриття провадження у справі до задоволення не підлягають.
У касаційній скарзі відповідач заявив вимогу про скасування рішення судів першої та апеляційної інстанцій та прийняття нового рішення - про відмову у позові.
В обґрунтування своїх вимог заявник посилається на неправильне застосування судами норм матеріального та порушення норм процесуального права.
У запереченнях на касаційну скаргу позивач не погодився з її доводами, вважає скаргу необґрунтованою та просить залишити її без задоволення.
Суд заслухав доповідь судді-доповідача про обставини, необхідні для ухвалення судового рішення судом касаційної інстанції, та переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а оскарженого рішення суду апеляційної інстанції - без змін, оскільки відсутні підстави для його скасування.
Частиною 7 статті 96 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено адміністративну відповідальність за виконання будівельних робіт без реєстрації декларації про початок виконання зазначених робіт, а також наведення недостовірних даних у такій декларації.
Частина друга статті 36 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» передбачає, що виконувати будівельні роботи без подання повідомлення про початок виконання будівельних робіт забороняється.
Відповідно до частини другої статті 61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.
Як встановлено, реконструкцію та добудову до квартири провела попередня власниця квартири ОСОБА_2 у 2008 році.
Отже, оскарженою постановою відповідача до відповідальності притягнуто особу, яка не вчиняла адміністративного правопорушення, у зв`язку з чим вона є протиправною та підлягає скасуванню.
У касаційній скарзі відповідач зазначає, що згідно з даними технічного паспорта від 20 лютого 2006 року, витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 10 березня 2015 року спірна квартира має площу 17,5 кв.м. Тобто, немає підстав стверджувати про проведення добудови попереднім власником.
З вказаними доводами колегія суддів не погоджується, оскільки Актом від 24 червня 2015 року обстеження квартири АДРЕСА_1 , було встановлено, що попереднім власником квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_2 проведено реконструкцію даної квартири з добудовою двох кімнат та розширено кухню у 2008 році. А тому, дані технічного паспорта від 20 лютого 2006 року не можуть спростувати вказаного факту.
Крім того, дані Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та договору купівлі-продажу не можуть містити інформації щодо наявності незаконної добудови, у зв`язку з чим відповідні доводи відповідача є необґрунтованими.  
Суд апеляційної інстанції у цій справі ухвалив судове рішення, правильно застосувавши норми матеріального права та не допустив порушень норм процесуального права, тому касаційну скаргу належить залишити без задоволення.
Керуючись статтями 343, 349, 350, 355, 356  Кодексу адміністративного судочинства України, суд
п о с т а н о в и в :
Касаційну скаргу Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції в Івано-Франківській області залишити без задоволення.
Постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 24 травня 2017 року у справі № 354/877/15-а залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена.

Судді | Л.Л. Мороз А.Ю. Бучик   А.І. Рибачук